Prešov
Prešov (maďarsky Eperjes, německy Eperies a 1938–1945 i Preschau, polsky Preszów, ukrajinsky Пряшів (Prjašiv), rusky Пряшев (Prjašev), latinsky Fragopolis nebo Eperiessinum, romsky Perješis,[1] přezdívaný také jako Atény nad Torysou[2]) je krajské a okresní město na Slovensku. Se svými přibližně 89 tisíci obyvateli je tak po Bratislavě a Košicích třetím největším slovenským městem. Město má čtyři katastrální části: Prešov, Šalgovík, Solivar a Nižná Šebastová. Je sídlem archeparchy prešovského, hlavy Slovenské řeckokatolické církve a patří do Košicko-prešovské aglomerace.
Prešov | |
---|---|
![]() Letecký pohled na střed města s konkatedrálou Sv. Mikuláše | |
![]() znak ![]() vlajka | |
Poloha | |
Souřadnice | 48°59′51″ s. š., 21°14′25″ v. d. |
Nadmořská výška | 250 m n. m. |
Stát | ![]() |
Kraj | Prešovský |
Okres | Prešov |
Tradiční region | Šariš |
Administrativní dělení | 6 místních částí |
![]() ![]() Prešov | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 70,4 km² |
Počet obyvatel | 88 680 (2018) |
Hustota zalidnění | 1 259,1 obyv./km² |
Správa | |
Status | město |
Starosta | Andrea Turčanová |
Vznik | 1247 |
Oficiální web | www |
primator | |
Adresa obecního úřadu | Mestský úrad Hlavná 73 080 66 Prešov |
Telefonní předvolba | 051 |
PSČ | 080 01 |
Označení vozidel | PO |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Poloha
Prešov leží ve východní části Slovenska na soutoku řek Torysa a Sekčov, v Košické kotlině, 30 km severně od Košic. Obklopují ho Slanské vrchy z východu a Šarišská vrchovina ze západu. Je centrem regionu Šariš.
Historie
![](../I/Eperjes-17th_century-by_Boethius.jpg.webp)
Oblast dnešního Prešova byla osídlena v dávnověku. V době Římské říše tu existovalo sídliště. Po stěhování národů v 6. století sem migrovali Slované. První písemná zmínka o městě je z roku 1247[3], od roku 1347 je Prešov svobodným královským městem. V tomto období zde kvetla řemesla a kultura, křížily se zde obchodní cesty.
V říjnu 1604 sedmihradský kníže Štěpán Bočkaj dobyl Prešov a získal zde spojence pro své povstání proti Habsburkům. Jeho tažení ukončil roku 1606 Vídeňský mír. Náboženské ani politické poměry se tím však neurovnaly.
Na zasedání hornouhorských protestantských stavů v roce 1665 bylo rozhodnuto o založení prešovského evangelického kolegia; v roce 1667 v něm začala výuka.
Prešovská jatka byla nazvána hromadná poprava 20 prešovských měšťanů a zemanů, kterou roku 1687 po vykonstruovaném procesu za protihabsburský odboj a kalvínskou či evangelickou víru nařídil generál Antonio Caraffa.
Pod označením Prešovská vzpoura vešla do dějin poprava 40 vzbouřených slovenských vojáků z roku 1918, která zde předznamenala rozpad Rakousko-uherské monarchie. V roce 1919 byla v Prešově vyhlášena Slovenská republika rad.[3]
Po vzniku Československa nastal rozvoj města. Na konci druhé světové války, 19. ledna 1945, Prešov osvobodila Rudá armáda. Po zde byly budovány průmyslové podniky. V 80. letech 20. století byl Prešov spojen s Košicemi dálnicí D1. Po rozpadu federace a obnovení krajů na Slovensku se stal krajským městem.
![](../I/Presov12Slovakia145col.jpg.webp)
Prešovští Židé
Do konce 18. století Židé bydleli pouze v okolních obcích, protože pobyt jim byl v tehdejším svobodném královském městě zapovězen. V 80. letech 18. století se v důsledku politických událostí v okolních zemích, zejména v Polsku, zvýšil počet židovských přistěhovalců, kteří se zpočátku usazovali v okolí města. Přistěhovalci začali usilovat o zrušení těchto zákonů, které omezovaly jejich přítomnost a hospodářskou činnost. Toho se částečně dočkali za vlády Josefa II. na základě patentu Systematica Gentis Judaicae Regulatio v roce 1783.
Podle tradice byl prvním usazeným Židem bohatý obchodník Marcus Holländer, který nechal na prešovském náměstí postavit sochu Neptuna a zasadil se o vznik židovské obce ve městě. Zrovnoprávnění židovských obyvatel bylo dosaženo po rakousko-uherském vyrovnání. Před druhou světovou válkou bylo v Prešově pět synagog a židovské obyvatelstvo tvořilo téměř 25 % všech obyvatel města. V letech 1942–1945 se asi 6 400 Židů z Prešova a okolí stalo obětí holokaustu a zničena byla i většina židovských sakrálních staveb. Zachována zůstala jen jedna ortodoxní synagoga, v jejíž horní části jsou umístěny expozice židovského muzea.[4]
![](../I/14615-Eperjes-1912-Ro._kath._templom-Br%C3%BCck_%2526_Sohn_Kunstverlag.jpg.webp)
![](../I/Town_Presov_Slovakia_Pb221.jpg.webp)
![](../I/Presov12Slovakia39.JPG.webp)
Pamětihodnosti
- Konkatedrála svatého Mikuláše
- Řeckokatolický katedrální chrám svatého Jana Křtitele
- Pravoslavný katedrální chrám sv. Alexandra Něvského
- kostel sv. Josefa s klášterem františkánů
- Evangelické kolegium u kostela sv. Trojice
- bývalá Caraffova věznice, dnes galerie
- Bosákova banka, pozdně secesní budova architekta Viliama Glasze z let 1923–1924; pro bankéře rusínsko-amerického původu Michala Bosáka
- Ortodoxní synagoga – expozice židovského muzea
- Kumšt – původně bastion městského opevnění přebudovaný v 15. století na vodárna, dnes expozice muzea
- Krajské muzeum v Rákócziho paláci
- Šarišská galerie
- Kalvárie, barokní křížovou cestu s 16 výklenkovými kaplemi a kostelem sv. Kříže vybudovali jezuité v letech 1721–1756.
- Národní kulturní památka Solivar, komplex technických památek ze 17. století připomínající někdejší těžbu soli
Skulptury na veřejných prostranstvích:
- Immaculata na Hlavní ulici, barokní sousoší nechali v roce 1751 postavit jezuité na památku obětem morových epidemií.
- Neptunova fontána
- Sousoší svatého Rocha na Františkánském náměstí nechali v roce 1730 postavit františkáni.
- Socha papeže Jana Pavla II.
- Socha Alexandra Duchnoviče
- Petöfiho památník na Wilec hôrke[5]
Vzdělávání
Od roku 1996 ve městě působí Prešovská univerzita, která vznikla rozdělením starší Univerzity Pavla Jozefa Šafárika.
Obyvatelstvo
Z obyvatel je[kdy?] 94,7 % Slováků, 1,4 % Rusínů a Ukrajinců, 1,2 % Romů, 1 % Čechů, 0,2 % Maďarů a 0,5 % ostatních. V roce 2011 se 55,35 % obyvatel přihlásilo k Římskokatolické církvi, 8,15 % k Řeckokatolické církvi, 4,05 % k Evangelické církvi augsburského vyznání, 1,51 % k Pravoslavné církvi a 0,06 % k židovské obci. Ateistů bylo 12,44 % a 17,16 % se k náboženské příslušnosti nevyjádřilo.
Osobnosti
Rodáci
- Jakob Bogdani, barokní malíř
- Ladislav Ignác Berčéni, francouzský maršál
- Ján Borodáč, herec a publicista
- Kyla Cole, modelka a světoznámá erotická herečka
- Fero Fenič, režisér
- Ján Samuel Gertinger, farmaceut a cukrovarník
- Ivana Christová, Miss Československa, modelka
- Ladislav Kaboš, režisér
- Katarína Knechtová, zpěvačka
- Juraj Kukura, herec
- Peter Lipa, hudebník
- Vladimír Ossif, malíŕ
- Ladislav Pavlovič, fotbalista
- Andrej Stankovič, básník, knihovník, editor a filmový kritik
- Tina, zpěvačka a moderátorka
- Ivan Tásler, zpěvák, kytarista, skladatel
- Peter Nagy, zpěvák, skladatel, textař a producent
Ostatní osobnosti
- Anton Beskid, právník, politik a guvernér Podkarpatské Rusi
- Alexander Duchnovič, rusínský národní buditel, spisovatel, pedagog, řeckokatolický kněz
- Vasiľ Hopko, řeckokatolický pomocný biskup
- Gabriela Marcinková, herečka
- Mikuláš Moyzes, hudební skladatel, varhaník a pedagog
- Gejza Šimanský, fotbalista
Studovali zde
- Štefan Marko Daxner, politik, právník, ekonom, publicista a slovenský národní buditel
- Ján Francisci-Rimavský, spisovatel a státník
- Michal Miloslav Hodža, kněz, básník, jazykovědec a slovenský národní buditel
- Pavol Országh Hviezdoslav, básník, spisovatel-prozaik, dramatik a překladatel
- Ferenc Kazinczy, spisovatel a jazykovědec
- Lajos Kossuth, politik, spisovatel a revolucionář
- Jonáš Záborský, kněz, spisovatel a historik
Partnerská města
Brugherio, Itálie
Keratsini, Řecko
La Courneuve, Francie
Nyíregyháza, Maďarsko
Nowy Sącz, Polsko
Mukačevo, Ukrajina
Pittsburgh, USA
Praha, Česko
Remscheid, Německo
Rišon le-Cijon, Izrael
Vamberk, Česko
![](../I/Town_Presov_Slovakia_Pano.jpg.webp)
Odkazy
Reference
- ŠEBKOVÁ, Hana; ŽLNAYOVÁ, Edita. Romaňi čhib – učebnice slovenské romštiny. 1.. vyd. Praha: Fortuna, 2001. 272 s. ISBN 80-7168-684-0. S. 195.
- https://pis.sk/clanok/8/historia_presova-ateny_nad_torysou_1848_-_1918.html
- KOLEKTIV AUTORŮ. Guide to Czechoslovakia. Praha: STN, 1965. S. 364. (angličtina)
- KÖRTVÉLYESSY, Katarína. Židovská ortodoxná synagóga. Prešov: Fotopress, 2003. ISBN 80-968972-1-7. S. 1-11.
- Obnovený Petöfiho pamätník v Prešove oživil spomienky na slávneho básnika. www.presov.sk [online]. [cit. 2022-01-09]. Dostupné online. (slovensky)
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Prešov na Wikimedia Commons
- Oficiální stránky
- Krátká prezentace města a brožura ve formátu PDF
- Slovenský článek o Prešově
- (anglicky) Židovská komunita Prešov