Manuel Fraga Iribarne
Manuel Fraga Iribarne (Villalba (Lugo), Galicie, 23. listopadu 1922 - Madrid – 15. ledna 2012) byl španělský a galicijský politik.
Manuel Fraga Iribarne | |
---|---|
![]() Manuel Fraga Iribarne (1963) | |
Stranická příslušnost | |
Členství | Alianza Popular (1977–1989) Lidová strana (1989–2012) Španělská tradicionalistická falanga Rad národní odborářské ofenzívy |
Narození | 23. listopadu 1922 Vilalba |
Úmrtí | 15. ledna 2012 (ve věku 89 let) Madrid, ![]() |
Rodiče | Manuel Fraga Bello |
Děti | Carmen Fraga Estévez |
Příbuzní | Marcelo Fraga Iribarne (sourozenec) Carlos Robles Piquer (švagr) José María Robles Fraga (sestřin syn) Manuel Fraga Pedroche (vnuk) |
Sídlo | Madrid |
Alma mater | Univerzita v Santiago de Compostela Univerzita Complutense v Madridu |
Profese | politik, diplomat, spisovatel a profesor |
Náboženství | katolicismus |
Ocenění | velkokříž Cisnerosova řádu (1959) velkokříž Řádu za občanské zásluhy (1961) velkokříž Řádu svatého Rajmunda z Peňafortu (1963) velkokříž Řádu prince Jindřicha (1964) Velkokříž za vojenské zásluhy s bílou stuhou (1966) … více na Wikidatech |
Podpis | ![]() |
Commons | Manuel Fraga Iribarne |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
![](../I/P1110175_Enterro_Fraga_Perbes_-_cadaleito%252C_netos.JPG.webp)
Baskické příjmení Iribarne měl po baskicko-francouzské matce. Vystudoval právo na univerzitách v Santiagu de Compostela a na Complutense v Madridu (1944). V době své smrti byl vdovcem a měl 5 dětí.
Jeho politická kariéra započala v roce 1951, během diktatury generála Franka. Stal se ministrem informací a turismu frankistické vlády v letech 1962—1969. Šlo o věrného stoupence diktatury, pokoušel se ji však otevřít a částečně uvolnit; zmírnil například zákon o cenzuře (tzv. Ley Fraga) a pod heslem „Spain is different“ se mu podařilo otevřít Španělsko turismu. Příjmy z cestovního ruchu se staly záchranou uzavřeného španělského hospodářství. Zároveň se však podílel na procesech proti politickým vězňům, jejichž nejznámější obětí byl Julián Grimau; jeho zastřelení roku 1963 odsoudil dokonce papež Jan XXIII.
Na počátku 70. let dočasně opustil politiku a stal se ředitelem pivovaru El Águila, roku 1973 byl jmenován velvyslancem v Londýně. Bezprostředně po Frankově smrti (prosinec 1975 – červenec 1976) se stal místopředsedou vlády a ministrem vnitra, ve vládě C. A. Navarra. Po přechodu k demokracii se stal zakladatelem konzervativní Demokratické reformy, zárodku pozdější Alianza Popular, která se po svém rozpadu v roce 1989 transformovala v současnou Partido Popular, hlavní pravicovou stranu Španělska. Jde také o jednoho z tzv. otců současné španělské ústavy z roku 1978. Roku 1982 se postavil proti puči 23-F. V 80. letech byl lídrem opozice proti sociálně-demokratické vládě Felipe Gonzáleze. V letech 1990 až 2005 vykonával funkci předsedy autonomní vlády Galicie, odkud (stejně jako Franco) pocházel; zároveň byl do roku 2006 předsedou galicijské odnože Partido Popular. V roce 2005 byla tato strana poražena a předsedou galicijské Xunty se stal socialista Emilio Pérez Touriño.
Až do své smrti byl senátorem designovaným galicijským parlamentem a jedním z nejstarších aktivních politiků světa. Napsal desítky knih v kastilštině a 2 v galicijštině. Přes zcela odlišné politické postoje byl jedním z jeho dobrých přátel Fidel Castro, který má rovněž kořeny v Galicii.[1]
Vyznamenání
Stát | Stuha | Název | Datum udělení |
---|---|---|---|
![]() |
![]() |
velkokříž Řádu Jižního kříže | |
![]() |
velkokříž Řádu Rio Branco | ||
![]() |
![]() |
velkokříž Národního řádu za zásluhy | |
![]() |
![]() |
Řád Quetzala | |
![]() |
![]() |
velkokříž Národního řádu Juana Mory Fernándeze | |
![]() |
![]() |
velkokříž Národního cedrového řádu | |
![]() |
![]() |
Řád Ouissam Alaouite | |
![]() |
![]() |
Velký záslužný kříž s hvězdou a šerpou Záslužného řádu Spolkové republiky Německo | 1969 |
![]() |
![]() |
velkokříž se stříbrnou hvězdou Řádu Rubena Daria | |
![]() |
![]() |
velkokříž Norského královského řádu za zásluhy | 1995 |
![]() |
![]() |
velkokříž Národního řádu za zásluhy | |
![]() |
![]() |
velkokříž Řádu peruánského slunce | |
![]() |
![]() |
velkokříž Řádu prince Jindřicha[3] | 1964, 16. března |
![]() |
velkokříž Řádu Kristova[3] | 1992, 23. listopadu | |
![]() |
velkokříž Řádu svatého Jakuba od meče | 1996, 23. srpna | |
![]() |
![]() |
velkokříž Řádu Cisnerosova[3] | 1959, 1. dubna |
![]() |
velkokříž Řádu za občanské zásluhy[3] | 1961, 1. dubna | |
![]() |
velkokříž Řádu svatého Rajmunda z Peñafortu[3] | 1963 | |
![]() |
velkokříž Řádu Isabely Katolické[3] | 1964, 1. dubna | |
![]() |
velkokříž s bílým odznakem Námořního záslužného kříže[4] | 1965, 4. ledna | |
![]() |
velkokříž s bílým odznakem Vojenského záslužného kříže [3] | 1966, 17. července | |
![]() |
velkokříž s bílým odznakem Leteckého záslužného kříže[3] | 1966, 18. července | |
![]() |
velkokříž Občanského řádu za zásluhy o zemědělství, rybolov a potraviny[5] | 1968, 17. července | |
![]() |
Rytíř velkokříže Řádu Karla III.[6] | 1969, 29. října | |
![]() |
velkokříž Řádu Alfonse X. Moudrého | 1973, 29. září | |
![]() |
Zlatá medaile za pracovní zásluhy[7] | 1996, 2. prosince | |
![]() |
řádový řetěz Řádu za občanské zásluhy[8] | 2003, 5. prosince | |
![]() |
![]() |
rytíř Řádu svatého Řehoře Velikého | |
![]() |
rytíř velkokříže Řádu Božího hrobu | ||
![]() |
![]() |
Řád osvoboditele |
Odkazy
Reference
- Ramonet, Ignacio – Castro, Fidel: Fidel Castro. My life. London: Penguin, 2007, s. 504.
- ENTIDADES ESTRANGEIRAS AGRACIADAS COM ORDENS PORTUGUESAS - Página Oficial das Ordens Honoríficas Portuguesas. www.ordens.presidencia.pt [online]. [cit. 2019-08-11]. Dostupné online.
- LEVANTE-EMV. Manuel Fraga pone fin a 60 años de actividad política. www.levante-emv.com [online]. [cit. 2019-08-11]. Dostupné online. (španělsky)
- Ministerio de marina. Boletín Oficial del Estado. 4. ledna 1965, čís. 3, s. 103. Dostupné online.
- Ministerio de agricultura. Boletín Oficial del Estado. 18. července 1968, čís. 172, s. 10558. Dostupné online.
- Boletín Oficial del Estado. 30. října 1969, čís. 260, s. 16982. Dostupné online.
- Ministerio de trabajo y asuntos sociales. Boletín Oficial del Estado. 4. prosince 1996, čís. 292, s. 38445. Dostupné online.
- Ministerio de asuntos exteriores. Boletín Oficial del Estado. 6. prosince 2003, čís. 292, s. 43623. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Manuel Fraga Iribarne na Wikimedia Commons
- (španělsky) Životopis na todopolitica.com