Franco Baresi
Franco Baresi (8. květen 1960, Travagliato, Itálie) je bývalý italský fotbalový obránce a od roku 2020 je viceprezident klubu AC Milán.[1] Ve své době byl jedním z nejlepších fotbalových obránců na světě. Celá jeho hráčská kariéra byla spjata italským týmem AC Milán, s nimiž vyhrál celkem 19 trofejí. Je vlastníkem šesti titulů v lize (1978/79, 1987/88, 1991/92, 1992/93, 1993/94, 1995/96), čtyř vítězství v italském superpoháru (1988, 1992, 1993, 1994), tří pohárů Ligy mistrů UEFA (1988/89, 1989/90, 1993/94) i evropského superpoháru (1989, 1990, 1994), dvou interkontinentálních pohárů (1989, 1990) a jednoho středoevropského poháru (1981/82). Celkem za Rossoneri odehrál 20 sezon, z toho 15 sezon byl kapitánem. Nastoupil do 719 utkání, což jej řadí na 2. místo v historické tabulce klubu. Se spoluhráči Tassottim a Maldinim a Costacurtou, byli jednou z nejlepších obranných linií v historii fotbalu [2], což umožnilo klubu AC Milán vytvořit absolutní rekord v po sobě jdoucích zápasech bez porážky (58 zápasů - od 26. 5. 1991 do 14. 3. 1993 [3]).
Franco Baresi | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() V roce 2012. | |||||||
Osobní informace | |||||||
Datum narození | 8. května 1960 (61 let) | ||||||
Místo narození | Travagliato, Itálie ![]() | ||||||
Výška | 176 cm | ||||||
Hmotnost | 70 kg | ||||||
Přezdívka | Piscinin | ||||||
Klubové informace | |||||||
Konec hráčské kariéry | |||||||
Pozice | Fotbalový obránce | ||||||
Mládežnické kluby* | |||||||
| |||||||
Profesionální kluby* | |||||||
| |||||||
Reprezentace** | |||||||
| |||||||
Úspěchy | |||||||
Další informace | |||||||
Příbuzní | Giuseppe Baresi (sourozenec) Regina Baresi (synovec) | ||||||
→ Šipka znamená hostování hráče v daném klubu. | |||||||
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Od roku 1982 do roku 1994 hrál za národní tým Itálie, jehož byl čtyři roky kapitánem. Stal mistrem světa v roce 1982 a jako kapitán vicemistrem světa v roce 1994. Také má bronz z MS 1990.
V roce 2004 jej Pelé zařadil mezi 125 nejlepších žijících fotbalistů.[4] V anketě Zlatý míč, která hledala nejlepšího fotbalistu Evropy, se roku 1989 umístil na druhém místě, rok poté na pátém.[5] V roce 2013 byl uveden do síně slávy italského fotbalu [6]
Dne 16. prosince 1999 u příležitosti 100 letého výročí AC Milán, byl vyhlášen fotbalistou století u Rossoneri.[7]
Jeho bratr Giuseppe Baresi hrával za konkurenční tým Inter.
![](../I/Serie_A_1979-80_-_AC_Milan_v_Inter_Milan_-_Giuseppe_and_Franco_Baresi.jpg.webp)
Klubová kariéra
Začátky
Fotbal začal hrát fotbal v raném věku se svými bratry Angelem a Beppem. V patnácti letech šel na konkurz do Interu, týmu, který už naverboval bratra Beppeho, ale byl odmítnut kvůli jeho fyzickým vlastnostem. A tak zkusil konkurz do u konkurenčního Milána. Po třech konkurzech a díky naléhání Guida Settembrina vstoupil do mládežnického týmu Rossoneri.
První utkání odehrál ve věku 17 let 23. dubna 1978 proti Veroně (2:1).[8] Další zápasy odehrál až v následující sezoně, kde odehrál všechna utkání, pomohl klubu k zisku titulu (1978/79). Jenže v roce 1980 vypukl korupční skandál a klub musel do druhé ligy, kterou posléze vyhrál a vrátil se do nejvyšší ligy. První branku za Rossoneri vstřelil v italském poháru 20. srpna 1980 proti Avellinu (1:1).[9] V sezoně 1981/82 musel kvůli nemoci nehrát čtyři měsice a to se projevilo na hře a klub podruhé ve své historii sestoupil.[10] Za rok se opět klub vrátil mezi elitu. To již o něj projevil zájem Juventus, jenže Franco zůstal a ve 22 letech se stal novým kapitánem mužstva.[11]
Éra Sacchiho
S příchodem prezidenta Berlusconiho a trenéra Sacchiho se Milán změnil. Klub se posílil a vytvořil se tým, který bude několik let vládnou nejen v Itálii, ale i v Evropě. Časopise World Soccer je definoval jako nejsilnější klub všech dob.[12] Začátek však pro něj nebyl jednoduchý, kvůli složitému vztahu s novým trenérem Sacchim. První titul (pro Franca druhý) nového Milána přišel v sezoně 1987/88. V následující sezoně se klub soustředil na pohár PMEZ. Pohár nakonec vyhráli, když ve finále poháru PMEZ 1988/89 vyhráli 4:0 nad Bukurešti.[13] Poté byl i u vítězství o italský superpohár. Po výborné sezoně skončil na 2. místě v anketě o Zlatý míč.[14]
Sezona 1989/90 začala vítězstvím o Superpohár UEFA 1989 a později přidal i Interkontinentální pohár 1989. Také úspěšně obhájil s klubem pohár PMEZ. Ve finále poháru PMEZ 1989/90 vyhráli 1:0 nad Benficou.[15] V lize ale titul nevyhrál. Také prohrál ve finále o italský pohár. V následující sezoně získal opět Superpohár UEFA 1990 i Interkontinentální pohár 1990. V roce 1991 byl klub vyloučen z evropských pohárů. Během tohoto období se vztah mezi hráčem a trenérem zhoršil natolik, že na konci sezóny 1990/91 se jeden z nich musel rozloučit. Nakonec trenér odešel k národnímu týmu.
Éra Capella
Na lavičku Rossoneri byl dosazen trenér mládeže Fabio Capello. I tady fungoval obranný systém založený za Sacchiho. Získal další čtyři tituly (1991/92, 1992/93, 1993/94, 1995/96), tři italské superpoháry (1992, 1993, 1994) a v sezoně 1993/94 vyhrál Ligu mistrů, i když finále kvůli kartám nehrál.
Dne 6. dubna 1996 odehrál 501 ligový zápas, čímž se vyrovnal Riverovi.[10] Sezona 1996/97 byla jeho poslední. Klubu se nedařilo v lize (11. místo) ani v lize mistrů (zákl. skupina). Dne 19. ledna 1997 odehrál 700 zápas za Rossoneri. Poslední utkání bylo 1. června 1997 proti Cagliari (0:1).[16] Při této příležitosti se klub rozhodl stáhnout – poprvé v historii italského fotbalu – dres s číslem šest, který měl na sobě.[17]
Po kariéře
Poté, co skončil s fotbalem, okamžitě vstoupil na několik let do manažerských postů v Miláně. V roce 2002 měl krátkou zkušenost jako sportovní ředitel Fulhamu.[18] Zůstal zde ale jen 81 dní, kdy odešel kvůli konfliktům s trenérem Tiganou.[19] Vrátil se do Milána jako trenér týmu Primavera (mládeže), kde nahradil Tassottiho, který se přesunul do role zástupce v prvním týmu.[20] Od 28. října 2020 jej nový vlastník klubu Elliott jmenuje čestným viceprezidentem klubu.[1]
Hráčská statistika
Sezóna | Klub | Liga | Ligové poháry | Kontinentální poháry | Celkem | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Soutěž | Zápasy | Góly | Soutěž | Zápasy | Góly | Soutěž | Zápasy | Góly | Zápasy | Góly | ||
1977/78 | Milán [10] | Serie A | 1 | 0 | IP | 2 | 0 | - | 0 | 0 | 3 | 0 |
1978/79 | Serie A | 30 | 0 | IP | 4 | 0 | UEFA | 6 | 0 | 40 | 0 | |
1979/80 | Serie A | 28 | 0 | IP | 6 | 0 | PMEZ | 1 | 0 | 35 | 0 | |
1980/81 | Serie B | 31 | 0 | IP | 4 | 1 | - | 0 | 0 | 35 | 1 | |
1981/82 | Serie A | 18 | 2 | IP | 4 | 0 | Stř.P | 3 | 2 | 25 | 4 | |
1982/83 | Serie B | 30 | 4 | IP | 9 | 2 | - | 0 | 0 | 39 | 6 | |
1983/84 | Serie A | 21 | 3 | IP | 9 | 2 | - | 0 | 0 | 30 | 5 | |
1984/85 | Serie A | 26 | 0 | IP | 10 | 0 | - | 0 | 0 | 36 | 0 | |
1985/86 | Serie A | 20 | 0 | IP | 4 | 0 | UEFA | 3 | 0 | 27 | 0 | |
1986/87 | Serie A | 29 | 2 | IP | 6 | 3 | - | 0 | 0 | 35 | 5 | |
1987/88 | Serie A | 27 | 1 | IP | 6 | 0 | UEFA | 3 | 0 | 36 | 1 | |
1988/89 | Serie A | 33 | 2 | IP+IS | 8+1 | 2+0 | PMEZ | 8 | 0 | 50 | 7 | |
1989/90 | Serie A | 30 | 1 | IP | 7 | 4 | PMEZ+ES+IP | 8+0+1 | 0 | 46 | 5 | |
1990/91 | Serie A | 31 | 0 | IP | 1 | 0 | PMEZ+ES+IP | 3+2+1 | 0 | 38 | 0 | |
1991/92 | Serie A | 33 | 0 | IP | 6 | 1 | - | 0 | 0 | 39 | 1 | |
1992/93 | Serie A | 29 | 0 | IP+IS | 7+1 | 0 | LM | 8 | 0 | 45 | 0 | |
1993/94 | Serie A | 31 | 0 | IP+IS | 0+1 | 0 | LM+ES+IP | 9+2+1 | 0 | 44 | 0 | |
1994/95 | Serie A | 28 | 0 | IP+IS | 0+1 | 0 | LM+ES+IP | 11+2+1 | 0 | 43 | 0 | |
1995/96 | Serie A | 30 | 1 | IP | 3 | 0 | UEFA | 7 | 0 | 40 | 1 | |
1996/97 | Serie A | 26 | 0 | IP+IS | 1+1 | 0 | LM | 2 | 0 | 30 | 0 | |
Celkem | 532 | 16 | - | 102 | 15 | - | 82 | 2 | 716 | 33 |
Reprezentační kariéra
Za reprezentaci odehrál 81 utkání a vstřelil 1 branku. Byl povoláván již ve 20 letech a byl v nominaci na ME 1980 i na MS 1982, odkud získal zlatou medaili. První utkání odehrál až 4. prosince 1982 proti Rumunsku (0:0).[21] Nedostával příliš příležitostí, protože trenér Bearzot jej měl víc za záložníka než za obránce. Až od roku 1987 se stal nastálo hráčem základní jedenáctky a to díky novému trenéru Vicinim. Bronzovou medaili získal na domácím MS 1990 a za čtyři roky byl stříbrný na MS 1994. Od konce roku 1990 až po poslední utkání 7. září 1994 byl kapitánem.[22] Posledním utkáním bylo proti Slovinsku (1:1).[23]
Statistika na velkým turnajích
Reprezentace | Rok | Zápasy | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Fáze turnaje | Datum | Soupeř | Odehraných minut | Vstřelené branky | Výsledek | ||
![]() |
ME 1980 | Neodehrál žádné ze 4 utkání | |||||
MS 1982 ![]() |
Neodehrál žádné ze 7 utkání | ||||||
ME 1988 ![]() |
1 zápas ve skupině | 10. 6. | ![]() | 90 | 0 | 1:1[24] | |
2 zápas ve skupině | 14. 6. | ![]() | 90 | 0 | 1:0[25] | ||
3 zápas ve skupině | 17. 6. | ![]() | 90 | 0 | 2:0[26] | ||
Semifinále | 22. 6. | ![]() | 90 | 0 | 0:2[27] | ||
MS 1990 ![]() |
1 zápas ve skupině | 9. 6. | ![]() | 90 | 0 | 1:0[28] | |
2 zápas ve skupině | 14. 6. | ![]() | 90 | 0 | 1:0[29] | ||
3 zápas ve skupině | 19. 6. | ![]() | 90 | 0 | 2:0[30] | ||
Osmifinále | 25. 6. | ![]() | 90 | 0 | 2:0[31] | ||
Čtvrtfinále | 30. 6. | ![]() | 90 | 0 | 1:0[32] | ||
Semifinále | 3. 7. | ![]() | 120 | 0 | 1:1 (3:4) na pen.[33] | ||
O 3. místo | 7. 7. | ![]() | 90 | 0 | 2:1[34] | ||
MS 1994 ![]() |
1 zápas ve skupině | 18. 6. | ![]() | 90 | 0 | 0:1[35] | |
2 zápas ve skupině | 23. 6. | ![]() | 49 | 0 | 1:0[36] | ||
Finále | 17. 7. | ![]() | 120 | 0 | 0:0 (2:3) na pen.[37] | ||
Reprezentační gól
![]() | Datum | Stadion | Soupeř | Skóre (min.) | Výsledek | Soutěž |
---|---|---|---|---|---|---|
1 | 20. 2. 1988 | Stadio San Nicola, Bari, ![]() | SSSR | 1:0 (7.) | ![]() ![]() | přátelský zápas |
Hráčské úspěchy
Klubové
- 6× vítěz 1. italské ligy (1978/79, 1987/88, 1991/92, 1992/93, 1993/94, 1995/96)
- 2× vítěz 2. italské ligy (1980/81, 1982/83)
- 4× vítěz italského superpoháru (1988, 1992, 1993, 1994)
- 3× vítěz Ligy mistrů (1988/89, 1989/90, 1993/94)
- 3× vítěz evropského superpoháru (1989, 1990, 1994)
- 2× vítěz interkontinentálního poháru (1989, 1990)
- 1× vítěz středoevropského poháru (1981/82)
Reprezentační
- 3× na MS (1982 – zlato, 1990 – bronz, 1994 – stříbro)
- 2× na ME (1980,1988 – bronz)
- 2× na ME 21 (1980, 1982)
- 1x na OH (1984)
Individuální
- All Stars team na MS 1990
- Guarin d'oro (1989/90)
- člen klubu FIFA 100 (2004)
- člen klubu Golden Foot (2012)
- člen síně slávy italského fotbalu (2013)
- kandidát na Zlatý míč – nejlepší tým (2. místo v roce 2020)
Odkazy
Reference
- https://www.acmilan.com/it/news/articoli/club/2020-10-28/nota-stampa-franco-baresi
- https://www.telegraph.co.uk/football/2016/01/29/the-top-20-most-under-rated-footballers-of-all-time/costacurta-gives-the-milan-fans-the-thumbs-up/
- https://sport.sky.it/calcio/2020/03/02/imbattibilita-squadre-europa#15
- Pele's list of the greatest, BBC Sport, cit. 27. 5. 2013 (anglicky)
- http://www.rsssf.com/miscellaneous/europa-poy.html
- https://web.archive.org/web/20131209104254/http://vivoazzurro.it/it/hall-fame-del-calcio-italiano-0
- https://web.archive.org/web/20141215114421/http://archiviostorico.corriere.it/1999/dicembre/16/Baresi_piu_amato_dai_milanisti_co_0_9912169108.shtml
- https://www.transfermarkt.de/ac-hellas-verona_milan-ac/index/spielbericht/2376680
- https://www.transfermarkt.de/us-avellino_milan-ac/index/spielbericht/2972404
- http://www.magliarossonera.it/protagonisti/Gioc-Baresi.html
- https://www.corriere.it/sport/20_maggio_08/i-60-anni-franco-baresi-il-milan-mia-vita-sacchi-genio-cima-mondo-un-calcio-nuovo-0d94624e-908b-11ea-b981-878bbbd902eb.shtml
- https://www.gazzetta.it/Calcio/Altro_Calcio/Primo_Piano/2007/07_Luglio/10/worldsoccer_1007.shtml
- https://www.transfermarkt.de/milan-ac_steaua-bukarest/index/spielbericht/1020048
- https://web.archive.org/web/20150518063808/http://www.canalemilan.it/news-it/baresi-si-racconta-non-ho-vinto-il-pallone-doro-nessun-rancore-con-van-basten-70244
- https://www.transfermarkt.de/milan-ac_benfica-lissabon/index/spielbericht/1081807
- https://www.transfermarkt.de/milan-ac_cagliari-calcio/index/spielbericht/2215117
- https://www.acmilan.com/it/club/hall-of-fame/giocatori/baresi
- https://web.archive.org/web/20141215115137/http://archiviostorico.corriere.it/2002/maggio/22/Baresi_diventa_mister_affare_fatto_co_0_0205227911.shtml
- https://web.archive.org/web/20141215113709/http://www.rainews.it/it/news.php?newsid=25461
- http://archiviostorico.gazzetta.it//2002/settembre/20/Baresi_riparte_dalla_Primavera_panchina_ga_0_0209204693.shtml
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/2244940
- https://www.transfermarkt.de/franco-baresi/nationalmannschaft/spieler/42049/verein_id/3376
- https://web.archive.org/web/20141215114815/http://archiviostorico.corriere.it/1994/ottobre/05/ciao_Baresi_Italia_sente_piu_co_0_9410052294.shtml
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/946084
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/946089
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/946093
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/946328
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/928026
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/928038
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/928050
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/928072
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/928079
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/928082
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/928084
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/935970
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/936058
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/936193
- https://www.transfermarkt.de/spielbericht/index/spielbericht/2371592
- https://www.quirinale.it/onorificenze/insigniti/208909
- https://web.archive.org/web/20171222053441/http://www.figc.it/it/204/2540393/2017/12/News.shtml
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Franco Baresi na italské Wikipedii.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Franco Baresi na Wikimedia Commons
- Profil hráče na Transfermarktu
- Profil hráče na National-football-teams.com (anglicky)
- Životopis hráče na eurofotbal.cz