Eva Vrchlická
Eva Vrchlická, vlastním jménem Eva Fridová (6. března 1888 Praha[1] – 18. července 1969 Praha [2]) byla česká herečka, překladatelka, publicistka, dramatička, básnířka a spisovatelka, dcera básníka a spisovatele Jaroslava Vrchlického, dlouholetá členka činohry Národního divadla v Praze.
Eva Vrchlická | |
---|---|
![]() Eva Vrchlická (vlevo) se svou dcerou Evou, asi 1928 | |
Narození | 6. březen 1888 Praha ![]() |
Úmrtí | 18. července 1969 (ve věku 81 let) Praha ![]() |
Místo pohřbení | Olšanské hřbitovy |
Manžel(ka) |
|
Děti | Eva Vrchlická mladší |
Rodiče | Jaroslav Vrchlický a Ludmila Vrchlická |
Příbuzní |
|
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
Dětství a počátky herecké kariéry
Vlastním jménem Eva Fridová, narodila se v rodině básníka Jaroslava Vrchlického (vlastním jménem Emil Frida) a jeho manželky Ludmily, rozené Podlipské. Byla prostřední ze tří dětí.[3][4] Traduje se, že jejím biologickým otcem byl pražský herec Jakub Seifert a matkou Ludmila Podlipská, manželka Jaroslava Vrchlického.[5] Rodina ji uvedla do uměleckého prostředí, kde na ni kromě Jaroslava Vrchlického měla vliv babička Sofie Podlipská a prateta Karolina Světlá. V roce 1907 ukončila vyšší dívčí školu a před zájmem o výtvarné umění již dala trvale přednost herecké dráze.[6] V roce 1907 získala herecké školení u Eduarda Vojana, Marie Hübnerové a Ludmily Danzerové. V roce 1908 nastoupila do divadla Uranie, v roce 1910 odešla do Národního divadla v Brně a v roce 1911 nastoupila u Jeřábkovy divadelní společnosti, ze které přešla rovnou do Národního divadla v Praze.
První manželství
![](../I/Eva_Vrchlick%C3%A1_Rudolf_Deyl_1910.jpg.webp)
Prvním manželem Evy Vrchlické se stal překladatel Jaromír Nevole (1886[p 1]–1926, publikoval pod jménem Jarka Nevole). Manželé žili na Starém Městě, v ulici Elišky Krásnohorské. Dne 9. června 1911 se jim narodila dcera Eva[p 2]. Manželství trvalo od roku 1910 do 1918, kdy bylo rozvedeno.[7][8]
V této době, tj. mezi sezónami 1910/1911 až 1917/1918, byla Eva Vrchlická na Národním divadle obsazena do více než padesáti rolí, většinou hlavních (například Julie v Romeovi a Julii, Princezna Pampeliška ve stejnojmenné hře nebo Roxana v Cyranovi de Bergerac).[9]
Druhé manželství
Druhým manželem Evy Vrchlické se stal hoteliér Edmund Zavřel (1891–1940). Manželství bylo uzavřeno roku 1920, rozloučeno přibližně v roce 1930.[10]
I když se blížila střednímu věku, stále byla v Národním divadle obsazována do předních, často mladistvých rolí (např. Mimi v Loupežníkovi v sezóně 1925/1926).[9] Dvacátá léta, kdy spolupracovala s režisérem Karlem Hugo Hilarem jsou považována za vrchol její divadelní dráhy.[6] V době manželství s Edmundem Zavřelem také vydala svoje první knihy.
Třetí manželství
Třetím manželem Evy Vrchlické byl shakespearovský překladatel Erik Adolf Saudek (1904–1963). Sňatek byl uzavřen v roce 1934 a přetrval obtížné období Protektorátu (Erik Saudek byl židovského původu). Manželův původ byl též příčinou nucené přestávky angažmá Evy Vrchlické v Národním divadle (1942–1945).[11] Během okupace též nevydala žádnou knihu. Po osvobození vystupovala znovu v Národním divadle a spolupracovala s Erikem Saudkem na překladu (z ruštiny) korejské divadelní hry Na jih od 38. rovnoběžky. K rozvodu došlo až v roce 1952.
Závěr života
Po osvobození se Eva Vrchlická levicově angažovala.[p 3] S Ivanem Olbrachtem zdramatizovala jeho román Anna proletářka, který byl uváděn na Národním divadle v letech 1951–1953.[12] Vzniklo ale také její nejvýznamnější dílo – převyprávění příběhů Wiliama Shakespeara Z oříšku královny Mab.
Poslední představení Evy Vrchlické, zaznamenané archivem Národního divadla, byla role Stařenky v Maryše, 23. ledna 1959.[9] Počátkem šedesátých let ještě veřejně vystupovala – přednášela verše.[13]
Mylná životopisná informace v odborné literatuře
Veřejné zdroje vesměs přisuzují Evě Vrchlické jako druhého manžela dramatika Františka Zavřela (1884–1947). Jde ale o široce sdílený omyl. Jak prokázal Eduard Burget, jedná se o záměnu příjmení. Druhým manželem Evy Vrchlické byl hoteliér Edmund Zavřel (1891–1940).[14] Též vzpomínková kniha Františka Zavřela Za živa pohřben vylučuje, že by se jednalo o manžela Evy Vrchlické. Ta je zde pouze zmiňována jako „mladší dcera“ Jaroslava Vrchlického. V dané době prožíval lásku k Miladě Pakůrové.[15] Eva Vrchlická pouze hrála v dramatech Františka Zavřela Dravec, Kristus, Nesmrtelná milenka a Panna.[16]
Dílo
Byla literárně činná jako publicistka, autorka memoárové literatury, beletrie, próz pro děti a mládež i poezie inspirované divadlem, překládala z němčiny a ruštiny.[17] Jejím nejznámějším literárním dílem je kniha převyprávěných příběhů z děl Williama Shakespeare Z oříšku královny Mab.
Literární dílo
- Prázdniny (vydal B.M. Klika, Praha, 1925)
- Všecky cesty vedou do Říma (vydal Otakar Štorch-Marien, Praha, 1927) Zobrazení exemplářů s možností jejich objednání
- Křídový kruh (překlad Eva Vrchlická, vydalo Rebcovo nakladatelství, Praha, 1929)
- Dětství s Vrchlickým (vydal Melantrich, Praha, 1939 a 1947, Vyšehrad 1953)
- Cestou necestou (Kniha vzpomínek, vydal Čs. Kompas, Praha, 1946)
- Z oříšku královny Mab (šest povídek ze Shakespeara, ilustroval Karel Svolinský, vydal Melantrich, Praha, 1946)
- U divadla (povídky, vydal Melantrich, Praha, 1947)
- Nová Anděla (S obálkou a ilustracemi Heleny Zmatlíkové, vydala Práce, Praha, 1948)
- Vincka (vydal Československý spisovatel, Praha 1950)[p 4]
- Na jih od 38. rovnoběžky (hra ve třech dějstvích, autor Tchaj Djan-čun; z ruské úpravy I. Stoka přeložili E. Vrchlická a E.A. Saudek, vydala Osvěta, Praha, 1951)
- Anna proletářka (Podle románu Ivana Olbrachta, hra o roce 20. v 10 obrazech, autoři: Ivan Olbracht a Eva Vrchlická, vydalo ČDLJ, a Osvěta 1952)
- Básně (Výbor z básní Jaroslava Vrchlického uspořádala a předmluvu napsala Eva Vrchlická; portrét Jaroslava Vrchlického vytvořil Max Švabinský, vydalo SNDK, Praha 1953)
Filmografie
Scenáristka:
- 1937 Kříž u potoka (scénář spolu s Františkem Kožíkem a Bohumírem Poláchem podle námětu Karoliny Světlé)
Filmové role:
- Yorickova lebka, (1919, role: paní Relská, režie Miloš Nový)
- Stavitel chrámu (1919, kameníkova dcera Alena, režie Karel Degl, Antonín Novotný)
- Žena pod křížem (1937, paní Maternová, režie Vladimír Slavínský)
- Rukavička (1941, Berková, matka Mařenky, režie Jan Alfréd Holman)
- Divá Bára (1949, kořenářka, režie Vladimír Čech)
Divadelní role
Na Národním divadle vytvořila v letech 1908–1957 role v téměř 300 inscenacích. Nucenou přestávku ve vystupování na první scéně měla za nacistické okupace, v letech 1942–1945.[18]
Ocenění
- 1931 Státní cena
- 1953 titul zasloužilá umělkyně
Zajímavost
Z databáze Národního divadla není jasné, zda se Eva Vrchlická setkala na scéně se svým pravým otcem Jakubem Seifertem. Společně alternovali v rolích Hospodina (Seifert) a Markéty (Vrchlická) v inscenaci Goethova Fausta (uvedeno 1910–1911), když divadelní kariéra otce končila a dcery začínala.[19] Společně ale pracovali jako filmoví herci v roce 1919, při natáčení filmu Stavitel chrámu.[20]
Odkazy
Poznámky
- Dle databáze NK narozen 1890, dle Soupisu pražských příslušníků narozen 1886
- Používala, stejně jako matka, umělecké jméno Eva Vrchlická. Stala se členkou baletu Národního divadla.
- Viz např. její vystoupení na Kongresu za vzájemné dorozumění a mír v NDR, Rudé právo, 1.12.1952, s.3
- Polsky vyšlo pod titulem Wicka, 1951.
Reference
- Matriční záznam o narození a křtu farnost při kostele Nejsvětější Trojice v Podskalí v Praze
- Rudé právo, 26.7.1969, s.2, Rozloučení s E. Vrchlickou
- Policejní přihlášky, Praha, rodina Emila Fridy
- Soupis pražských příslušníků, rodina Emila Fridy
- MATĚJKOVÁ, Miloslava. Paměti Boženy Frídové: rodinné vztahy a komunikace v pramenech osobní povahy. Pardubice, 2011. Diplomová práce. Univerzita Pardubice, fakulta filozofická. Vedoucí práce Milena Lenderová. Dostupné online.
- MERHAUT, Luboš. Lexikon české literatury, Osobnosti,díla, instituce, U-Ž. Praha: Academia, 2008. ISBN 978-80-200-1572-3. Kapitola Eva Vrchlická, s. 1510–1512.
- Databáze NK ČR, autoritní záznam: Nevole, Jarka
- Soupis pražských příslušníků, vyhledávání: Nevole, Jaromír 1886
- Archiv ND: Eva Vrchlická
- Národní archiv Praha, policejní přihlášky Praha-Smíchov, ulice Na Doubkové 8.
- Kolektiv autorů: Národní divadlo a jeho předchůdci, Academia, Praha, 1988, str. 571–2
- Archiv Národního divadla: Anna proletářka
- Např. Rudé právo, 28.2.1961, s.3, Výstava slovenské literatury
- BURGET, Eduard. Spisovatel a dramatik František Zavřel (1884–1947) v ideových a kulturních souvislostech první poloviny 20. století. Praha, 2013. Disertační. Pedagogická fakulta Univerzity Karlovy. Vedoucí práce Jiří Pokorný. s. 10. Dostupné online.
- ZAVŘEL, František. Za živa pohřben (vlastní životopis). třetí. vyd. Praha: L. Mazáč, 1944. S. 23.
- Archiv Národního divadla: hry Františka Zavřela uvedené ND
- Eva Vrchlická [online]. Obec překladatelů [cit. 2014-06-28]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-12-24.
- Národní divadlo, archiv: Eva Vrchlická
- Archiv Národního divadla: Faust (1910-1911)
- Filmová databáze FDb.cz: Stavitel chrámu
Literatura
- Jaroslav Brož, Myrtil Frída: Historie československého filmu v obrazech 1898 –1930, Orbis, Praha, 1959, str. 230, foto 138
- Jaroslav Brož, Myrtil Frída: Historie československého filmu v obrazech 1930 – 1945, Orbis, Praha, 1966, str. 110, 279, foto 272
- František Černý: Hana Kvapilová, Orbis, Praha, 1960, str. 230, 243, 249, 275–6, 321, 323–5, 331–2
- František Černý: Hraje František Smolík, Melantrich, Praha, 1983, str. 31, 310–1
- František Černý: Měnivá tvář divadla aneb Dvě století s pražskými herci, Mladá fronta, Praha, 1978, str. 144, 159, 235
- František Černý: Theater – Divadlo, Orbis, Praha, 1965, str. 36, 71, 93–4, 368, 371
- Jindřich Černý: Osudy českého divadla po druhé světové válce – Divadlo a společnost 1945–1955, Academia, Praha, 2007, str. 283, 290, 416, 465, 499, ISBN 978-80-200-1502-0
- Česká divadla : encyklopedie divadelních souborů. Praha : Divadelní ústav, 2000. 615 s. ISBN 80-7008-107-4. S. 105, 149, 191, 232, 322, 365, 391.
- Miloš Fikejz. Český film : herci a herečky. III. díl : S–Ž. 1. vyd. Praha : Libri , 2008. 907 s. ISBN 978-80-7277-353-4. S. 761–762.
- Otokar Fischer: Eva Vrchlická, In: Miroslav Rutte, Josef Kodíček: Nové české divadlo 1928–1929, vyd. Dr. Ot. Štorch-Marien, Aventinum, Praha, 1929, str. 78–80
- Joža Götzová: Profily českých herců, vyd. S. V. U. Mánes, Praha, nedat. (okolo 1931), str. 75–6, obraz. část str. 146–9
- Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha, 1983, str. 21, 74, 116, 128–9, 359, 463, 609, 645–6
- Kolektiv autorů: Národní divadlo a jeho předchůdci, Academia, Praha, 1988, str. 571–3
- Stanislav Motl: Mraky nad Barrandovem, vyd. Rybka Publishers, 2006, str. 44, ISBN 80-86182-51-7
- Postavy brněnského jeviště : umělci Národního, Zemského a Státního divadla v Brně. Díl I, 1884–1984 / uspoř. a red. Eugenie Dufková, Bořivoj Srba. Brno : Státní divadlo, 1984. 840 s. S. 169–172.
- Vladimír Šlik: Divadlo a jeho tvůrci, nakl. A. Varhaníková, Praha, 1941, str. 40, 181
- V. V. Štech: V zamlženém zrcadle, Československý spisovatel, Praha, 1969, str. 89
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : III. díl : Q–Ž. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 587 s. ISBN 80-7185-247-3. S. 500.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Eva Vrchlická na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Eva Vrchlická
- Eva Vrchlická v souborném katalogu Akademie věd ČR
- Eva Vrchlická v databázi Archivu Národního divadla
- Eva Vrchlická v archivu Národního divadla Brno
- Eva Vrchlická v Česko-Slovenské filmové databázi
- Eva Vrchlická ve Filmové databázi
- Eva Vrchlická na Kinoboxu.cz
- Eva Vrchlická v Internet Movie Database (anglicky)
- Eva Vrchlická na Dabingforum. cz
- Český jazyk (Studentský underground): Stručný životopis
- Eva Vrchlická ve Slovníku české literatury po roce 1945
- Český jazyk (Studentský underground): o díle Z oříšku královny Mab
- Dětství a mládí s Vrchlickým - vzpomínky Evy Vrchlické na jejího otce