Vladimír Janoušek
Vladimír Janoušek (30. ledna 1922, Přední Ždírnice u Nové Paky – 8. září 1986, Praha) byl český sochař a malíř, zakládající člen skupiny UB 12 a manžel sochařky Věry Janouškové.
Vladimír Janoušek | |
---|---|
![]() Vladimír Janoušek foto Karel Kuklík, 60. léta | |
Narození | 30. ledna 1922 Přední Ždírnice ![]() |
Úmrtí | 8. září 1986 (ve věku 64 let) Praha ![]() |
Vzdělání | Vysoká škola uměleckoprůmyslová v Praze |
Alma mater | Vysoká škola uměleckoprůmyslová v Praze |
Povolání | sochař, malíř |
Příbuzní | Věra Janoušková |
Hnutí | UB 12 |
Významná díla | Kašna Pražský hrad, Sv. Jiří, Hrozba války (EXPO Osaka 1970), Proces (1984, variabilní plastika) |
Podpis | ![]() |
Webová stránka | www |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
Vladimír Janoušek se narodil v Podkrkonoší, kde ho v mladém věku zastihly válečné události – odtržení Sudet, stěhování a později dlouhé nucené pracovní nasazení v Říši. Studia, započatá na gymnasiu v Trutnově (prof. kreslení Bedřich Mudroch, člen Umělecké besedy), dokončil r. 1940 v Úpici. Až abiturientský kurs (1941) v Hořicích, městečku s dlouhou sochařskou tradicí, zřejmě pomohl rozhodnout mezi zájmem o architekturu a studiem sochařství. Po roce stráveném na škole uměleckých řemesel v Brně odešel na Uměleckoprůmyslovou školu do Prahy, ale studium přerušilo totální nasazení a až do konce války pracoval jako dělník na pile.
Po válce byl přijat do ateliéru prof. Josefa Wagnera na VŠUP a jeho spolužáky se stali, kromě Věry Havlové, jeho příští ženy (Věra Janoušková), i Zdeněk Palcr, Miloslav Chlupáč, Olbram Zoubek a Eva Kmentová. Na formování Janouškova sochařského výrazu mělo vliv zejména pozdní dílo O. Gutfreunda a před rokem 1948 i pražské výstavy západoevropského umění a dílo H. Moora., z teoretiků umění zejména úvahy Bohumila Kubišty a přednášky prof. Václava Nebeského. Studia ukončil v roce 1950 absolventskou prací – monumentální sochou Mistra Jana Husa.
Během studia (1948) se oženil se sochařkou Věrou Havlovou a spolu s ní strávil dva semestry na Akademii výtvarných umění v Sofii.
V letech 1952–1970 byl členem Svazu čs. výtvarných umělců a Umělecké besedy v Praze, v roce 1960 zakládajícím členem tvůrčí skupiny UB 12. Pracoval spolu se svou ženou Věrou Janouškovou ve společném ateliéru v Praze-Košířích, od roku 1975 též ve Vidonicích u Pecky. Jak je patrné z přehledu výstav (viz níže), Vladimír Janoušek po okupaci v roce 1968 a během následného období tzv. "normalizace" ztratil možnost vystavovat v Praze i v zahraničí a do konce života už svá díla nemohl představit širší veřejnosti. Jeho dílo nyní spravuje Nadace Věry a Vladimíra Janouškových, založená Věrou Janouškovou.
Vladimír Janoušek zemřel 8. září 1986 v Praze.
![](../I/Vladim%C3%ADr_Janou%C5%A1ek%252C_Postava_s_m%C3%AD%C4%8Dem%252C_1984%252C_d%C5%99evo%252C_plech%252C_%C5%A1rouby%252C_matice_(variabiln%C3%AD_plastika)%252C_v%C3%BD%C5%A1ka_67_cm.jpg.webp)
Dílo
V padesátých letech vznikly vedle vynikajících sochařských portrétů (Hollar, Talich) také reliéfy a četné studie plastik pro začlenění do architektury, ale sochař postupně opouštěl tradiční materiály. Od poloviny šedesátých let k zobrazení vztahu figur a prostoru vytvářel plastiky kovové v nichž neurčité obrysy figur kladl do kontrastu s pevnou geometrickou strukturou, později interaktivní plastiky s mobilními prvky v podobě kyvadel.
Ve vrcholné fázi své tvorby sochař nahrazuje pohyblivé součásti prostorovou variabilitou. Jeho sochy, složené nejčastěji z plátů hliníkového plechu a spojené šrouby v paralelních vrstvách, někdy upevněné na pozadí s imaginární krajinou a zarámované, nabízejí divákovi vlastní interpretace v souladu s přáním sochaře zapojit ho jako potenciálního tvůrce. Některé z nich vznikají jako předloha pro zamýšlené monumentální projekty v krajině.
Nedílnou součástí díla Vladimíra Janouška jsou jeho malby a kresby, a to jak volná tvorba, tak studie k sochám, často polychromovaným. Tušové kresby černých figur v prostoru, tak charakteristické pro autora, jsou paralelou k jeho variabilním plastikám.
Sochy v architektuře (výběr)
![](../I/Vladim%C3%ADr-Janou%C5%A1ek%252C-%C4%8Cesk%C3%A1-krajina%252C-ka%C5%A1na%252C-Ji%C5%99sk%C3%BD-kl%C3%A1%C5%A1ter%252C-Praha.jpg.webp)
- 1955 – reliéf, Dům módy v Praze
- 1958 – Hudba, Čs. pavilon Expo 58 Brusel
- 1964 – Slunce, plavecký stadion Podolí, Praha
- 1966 – Česká krajina, kašna, Jiřský klášter v Praze
- 1967 – Expo Montreal
- 1970 – Hrozba války, Expo v Ósace, symbolický protest proti okupaci Československa
- 1971 – Oblak, bronz, kinetická fontána Kajetánské terasy, Praha 1
- 1971 – Pegas / Letící stroje, ocel, Divadlo Antonína Dvořáka, Moravská Ostrava
- 1974 – Krystal vzduchu, nádvoří školy, Kladno - Kročehlavy
- 1974 – Hodiny botaniky, pískovec, Přemyšlenská, Praha 8 - Kobylisy
- 1980 – Květ, kov, Mejstříkova, Křtinská, Mnichovická, Praha 11 - Jižní Město
- 1980 – Ratolest, ocel, smuteční síň na Slezskoostravském hřbitově, Ostrava
- 1981 – Křídla, mobilní plastika, Třebíč
- 1982 – Květ, nerez, Jedovnická 2348/10, Brno - Líšeň
Samostatné výstavy
- 1967 – Kyvadla a jiné sochy, Nová síň, Praha
- 1967 – Sochy, OG Liberec (s Věrou Janouškovou)
- 1982 – Obrazy a kresby, Dům kultury, Orlová
- 1982 – Ústav makromolek. chemie AV, Praha
- 1986 – Plastika a kresby, Malá galerie Stavoprojektu, Brno (výstava nepovolena)
- 1987 – Poslední plastiky, ÚKDŽ, Praha
- 1987 – Kresby, Galerie Opatov, Praha
- 1990 – GHMP, Dům u kamenného zvonu, Praha
- 1993 – Poslední práce, Galerie Hořice
- 1994 – Galerie na Pecce (s Věrou Janouškovou)
- 1998 – Sochy a koláže, Turčianská galéria, Martin, (s Věrou Janouškovou)
- 1999 – Galerie Trigon, Plzeň (s Věrou Janouškovou)
- 1999 – V. Janoušek neznámý, OGV Jihlava
- 1999 – Pohyb a změny v plastice, Galerie Millenium, Praha
Skupinové výstavy (výběr)
- 1954 – Čs. umění 19. a 20. stol., Budapešť, Moskva, Varšava, Peking
- 1954 – 27. Biennale di Venezia, Benátky
- 1955 – 3. přehlídka Čs výtvarného umění, Praha
- 1959 – 2. Biennale internazionale di scultura, Carrara
- 1959 – Čs výtvarné umění, Helsinky, Kodaň
- 1961 – 2. exposition internationale de sculpture contemporaine, Musée Rodin, Paris
- 1965 – Tschechoslowakische Kunst heute, Bochum
- 1966 – Aktuální tendence, Mánes, Praha
- 1967 – Tschechoslowakische Plastik von 1960 gegenwart, Essen, Berlin
- 1967 – Mostra d'arte contemporanea cecoslovaccha, Turin
- 1967 – 9. Biennale, Openluchtmuseum, Antwerpy
- 1968 – 300 malířů a sochařů pěti generací, U Hybernů, Praha, Musée Rodin, Paris
- 1969 – Nová figurace, Mánes, Praha
- 1969 – Gallerie nazionale d'arte moderna, Řím
- 1980 – Eleven contemporary artists from Prague, Univ. NY, Michigan
- 1984 – Velká kresba, Galerie H, Kostelec nad Černými lesy
- 1985 – Barevná socha, Galerie H, Kostelec nad Černými lesy
- 2017 GENERATION ONE : První generace české postmoderny, Zámecký pivovar Litomyšl, 16. 6. – 6.7. 2017, kurátoři: David Železný a Federico Díaz, pořáadatel: BOHEMIAN HERITAGE FUND a Cermak Eisenkraft[1]
Bibliografie
- 1970 – Dictionnaire de la sculpture moderne (ed. Mailard, R., Hazan, Paris), ISBN 978-0-8288-6551-7
- 1979 – L'art aujourd'hui an Tchecoslovaquie (Bénamou, G., 190 s., fr.)
- 1985–78/1985, Jazzová sekce (sborník „Šedá cihla“, 322 s.), samizdat
- 1986 – Sborník k nedožitým 65. nar. V. J. (vyd. Kudlička, J. M., 168 s.)
- 1991 – Výpovědi umění (Hlaváček, J., 240 s.) ISBN 80-7047-042-9
- 1994 – Nové umění v Čechách (Chalupecký, J., ed. Ars pictura, nakl. H+H, 173s.), ISBN 80-85787-81-4
- 1994 – Český kinetismus 60. let (Hlaváček, J., kat.)
- 1995 – Proč to dělám právě tak (Zemina, J., Janoušek, V., Portal, 120 s., čes., angl.)
- 1995 – České moderní umění 1900–1960 (Bydžovská,L. a kol., NG v Praze, 349 s.), ISBN 80-7035-095-4
- 1995 – Nová encyklopedie českého výtvarného umění, sv.1., A-M, (Horová, A., ed. Academia, 548 s.), ISBN 80-200-0521-8
- 1996 – Umění zastaveného času / Art when Time stood still (Beran, Z. a kol., kat. ČMVU v Praze, 268 s), ISBN 80-7056-050-9
- 1998 – České umění ze sbírek GHMP (Bregantová, P. a kol., kat. GHMP, 280 s.) ISBN 80-7010-057-5 (angl. překlad ISBN 80-7010-065-6)
- 1999 – Slovník čes. a slov. výtvarných umělců 1950–1999, sv.4. Ch-J, (Výtvar. centrum Chagall, Ostrava, 341 s.), ISBN 80-86171-04-3
- 2004 – Šedesátá / The sixties (Juříková, M., Železný, V., gal. Zlatá husa, 414. s, čes. angl.) ISBN 80-239-3406-6
- 2006 – UB12, Studie, rozhovory, dokumenty (Slavická, M., Šetlík, J., vyd. Gallery s. r. o., 337 s.), ISBN 80-86990-07-9
- 2008 – Nechci v kleci / No cage for me (Bieleszová-Müllerová, Š., a kol., kat. MU Olomouc, 247 s., čes., angl.), ISBN 978-80-87149-04-1
- 2010 – Česká koláž (Machalický, J., 254s., Gallery s.r.o., Praha)
- 2010 – Via Artis Via Vitae (bibliografie J. Zeminy, ed. P. Bregantová, nakl. Torst, 997s. barev. reprodukce) ISBN 978-80-7215-403-6
Odkazy
Reference
- GENERATION ONE : První generace české postmoderny [online]. Smetanova Litomyšl, o.p.s., 2017-06-16 [cit. 2017-06-26]. Dostupné online.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Vladimír Janoušek na Wikimedia Commons
- Vladimír Janoušek v informačním systému abART
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Vladimír Janoušek
- ProMus: Janoušek Vladimír
- Díla ve sbírce Galerie HM Prahy
- Marcela Chmelařová: Vladimír Janoušek 2012, Art+, 6.3.2012
- On-line výstava na Art for Good nový život výstav (Ateliery členů UB 12 a jejich portréty)