Ladislav Smoljak
Ladislav Smoljak (9. prosince 1931 Praha – 6. června 2010 Kladno) byl český filmový, televizní a divadelní režisér, scenárista a herec, čelní postava Divadla Járy Cimrmana. Původní profesí byl učitel a pracoval také jako redaktor. Od konce 60. let spolupracoval se Zdeňkem Svěrákem, se kterým psal divadelní hry o českém fiktivním géniovi Járovi Cimrmanovi a scénáře filmových komedií.
Ladislav Smoljak | |
---|---|
![]() Ladislav Smoljak v roce 2010 | |
Narození | 9. prosince 1931 Praha ![]() |
Úmrtí | 6. června 2010 (ve věku 78 let) Kladno ![]() |
Místo pohřbení | Olšanské hřbitovy |
Manžel(ka) | Soňa Doležílková (1958–1973) Dagmar Smoljaková |
Děti | David Smoljak Filip Smoljak Kateřina Smoljaková Alžběta Smoljaková |
Oficiální web | www |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
Narodil se 9. prosince 1931 do pražské dělnické rodiny. Jeho otec pracoval jako krejčí a maminka byla dělnicí.[1] Vystudoval gymnázium, na kterém odmaturoval v roce 1952. Přihlášku k vysokoškolskému studiu měl podanou na Divadelní fakultu Akademie múzických umění (DAMU), kde plánoval studovat divadelní režii. U přijímacích zkoušek však neuspěl.[1] Přijat byl na Vysokou školu pedagogickou, na níž roku 1957 složil státní zkoušky učitelství matematiky a fyziky. Následně po dva roky působil jako odborný asistent na Fakultě technické a jaderné fyziky Univerzity Karlovy v Praze. Následně se stal středoškolským profesorem matematiky a fyziky v Brandýse nad Labem.[1]
Tou dobou, od roku 1960, pro časopis Kultura externě recenzoval tehdejší televizní tvorbu. Od roku 1961 do roku 1963 vedl kulturní rubriku Mladého světa a počínaje rokem 1963 se na dobu dvanácti let (do roku 1975) stal nakladatelským redaktorem Mladé fronty. Poté začal působit jako scenárista a režisér ve Filmovém studiu Barrandov. Po sametové revoluci, od roku 1990, odešel do svobodného povolání, ve které byl až do konce svého života.[1]
V roce 1966 založil spolu se Zdeňkem Svěrákem, Jiřím Šebánkem, Karlem Velebným, Miloněm Čepelkou a dalšími přáteli Divadlo Járy Cimrmana, které navazovalo na rozhlasový pořad Nealkoholická vinárna U Pavouka. Postupem let se téma neexistující české osobnosti Járy Cimrmana stalo celonárodním fenoménem.[1] Smoljak pro divadlo psal hry, následně je režíroval a od roku 1973 byl uměleckým vedoucím.[1]
Roku 1998 založil Studio Jára, jež posléze přejmenoval na Studio Láďa. Pro uskupení v původním názvu připravil vlastní hru Hymna aneb Urfidlovačka a po změně pro ansámbl napsal a secvičil drama Fantóm Realistického divadla Zdeňka Nejedlého.[1] Angažoval se ale i v divadle Semafor, Divadle Na tahu, kde vystupoval v roli Macheatha v adaptaci Žebrácké opery od Václava Havla, nebo v Divadle Na zábradlí v dramatu Rudý říjen.[2]
Uplatnil se rovněž ve filmu, kde nejprve působil jako herec, posléze scenárista a nakonec jako režisér. Jeho první filmovou rolí se stala postava úředníka v absurdní grotesce Postava k podpírání, kterou v roce 1963 natočili režiséři Pavel Juráček a Jan Schmidt.[2] Dalšími epizodními filmovými úlohami byly novinář ve snímku Jiřího Menzela Zločin v šantánu (1968), strážník v dětském filmu Oty Kovala Lucie a zázraky (1970), divadelní kritik ve snímku Václava Vorlíčka Pane, vy jste vdova! (1971) a hádavý manžel v komedii Jaroslava Papouška Homolka a tobolka (1972).[2] První významnější rolí se stal vedoucí autoservisu Karfík v komedii Oldřicha Lipského Jáchyme, hoď ho do stroje![2]
Pro Českou televizi v roli průvodce pořadem natočil Hudební toulky (2003) a Toulky s Ladislavem Smoljakem (2008).[3]
Dne 28. října 1999 mu tehdejší prezident České republiky, Václav Havel, propůjčil Medaili za zásluhy III. stupně.[3]
![](../I/LadislavSmoljak.jpg.webp)
V počátcích jeho kariéry si ho lidé pletli se zpěvákem Petrem Spáleným. Smoljak doufal, že jednou nastane situace, kdy se budou lidé domnívat, že se setkali se Smoljakem a on to ve skutečnosti bude Petr Spálený.[4]
Politická angažovanost
Sledoval politickou scénu a často se k ní vyjadřoval. Před sametovou revolucí nacházeli diváci v jeho divadelních hrách politické paralely, které také přispěly k jejich popularitě, ačkoliv se vyhýbal prvoplánové politické satiře. To se odrazilo také v přístupu vládnoucího režimu k Divadlu Járy Cimrmana, které se muselo často stěhovat.[5]
Podle Cibulkových seznamů byl spolupracovníkem StB v kategorii důvěrník, krycí jméno Stožický, evidenční čísla 23 047, 8 823 047.[6] V oficiálních seznamech ministerstva vnitra však uveden není. Dle nálezu Ústavního soudu totiž nelze prokázat, že důvěrníci byli vědomými spolupracovníky Státní bezpečnosti. Nejnověji se prokázalo, že došlo k chybě při metodice přepisu a Smoljak byl označen jako spolupracovník StB, kterým nikdy nebyl.[7]
V roce 1989 podporoval změnu režimu, později často politickou scénu komentoval a angažoval se v občanských protestech. V roce 1997 se připojil k výzvě divadelníků na podporu tehdejší vlády před chystaným hlasováním o vyslovení důvěry. V následujícím roce se podepsal pod otevřený dopis umělců předsedovi vlády Miloši Zemanovi protestující proti odvolání ředitelky pražské vinohradské nemocnice Zuzany Roithové. V roce 2000 v průběhu televizní krize podpořil stávkující zaměstnance. V roce 2007 podpořil stavbu radarové základny USA v České republice.[5]
Osobní život
![](../I/Smoljak_hrob.jpg.webp)
Byl třikrát ženatý a rozvedený, měl 4 děti – Davida (* 8. února 1959), Filipa (* 17. října 1965), Kateřinu (* 27. května 1977) a Alžbětu (* 7. července 1979).
Zemřel na rakovinu dne 6. června 2010 v kladenské nemocnici. V divadle hrál ještě 10 dní před úmrtím.[8]
Filmografie
Námět a scénář
- 1974 – Jáchyme, hoď ho do stroje! (se Zdeňkem Svěrákem a Oldřichem Lipským)
- 1976 – Marečku, podejte mi pero! (se Zdeňkem Svěrákem)
- 1976 – Na samotě u lesa (se Zdeňkem Svěrákem)
- 1978 – Kulový blesk (se Zdeňkem Svěrákem a Zdeňkem Podskalským)
- 1980 – Trhák (se Zdeňkem Svěrákem)
- 1983 – Jára Cimrman ležící, spící (se Zdeňkem Svěrákem)
- 1984 – Rozpuštěný a vypuštěný (se Zdeňkem Svěrákem)
- 1987 – Nejistá sezóna (se Zdeňkem Svěrákem)
Režie
- 1978 – Kulový blesk (se Zdeňkem Podskalským)
- 1981 – Vrchní, prchni!
- 1983 – Jára Cimrman ležící, spící
- 1984 – Rozpuštěný a vypuštěný
- 1987 – Nejistá sezóna
- 1990 – Tvrdý chleba – televizní film
- 1990 – Motýl na anténě – televizní film
- 1992 – Osvětová přednáška v Suché Vrbici – televizní film
- 1992 – Ať ten kůň mlčí! – televizní film
- 1996 – Dvě z policejní brašny – televizní film
Herec
- 1968 – Zločin v šantánu
- 1970 – Pane, vy jste vdova!
- 1972 – Homolka a tobolka
- 1974 – Jáchyme, hoď ho do stroje!
- 1976 – Marečku, podejte mi pero!
- 1976 – Na samotě u lesa
- 1976 – To byla svatba, strýčku!
- 1978 – Kulový blesk
- 1980 – Trhák
- 1980 – Vrchní, prchni!
- 1981 – Loutka, přítel člověka
- 1983 – Jára Cimrman ležící, spící
- 1983 – Svatební cesta do Jiljí
- 1984 – Co je vám, doktore?
- 1984 – Rozpuštěný a vypuštěný
- 1987 – Nejistá sezóna
- 1990 – Wette, Die
- 1993 – Nesmrtelná teta
- 1994 – Akumulátor 1
- 1996 – Kolja
- 2007 – Vratné lahve
Divadelní hry
![](../I/%C4%8Cepelka%252C_Sv%C4%9Br%C3%A1k%252C_Smoljak_na_Sv%C4%9Btu_knihy_2010.JPG.webp)
Hry Divadla Járy Cimrmana
Byl režisérem[pozn. 1] i hercem všech her DJC, z nichž většinu napsal společně se Z. Svěrákem. Výjimkou jsou pouze první tři hry repertoáru.
- Akt (premiéra 1967) – autorem Z. Svěrák (Ladislav Pýcha)
- Vyšetřování ztráty třídní knihy (premiéra 1967) – autorem Ladislav Smoljak (Ředitel/Učitel)
- Domácí zabijačka (premiéra 1968) – autorem Jiří Šebánek, po jeho odchodu z DJC roku 1969 stažena z repertoáru (Servít)
- Hospoda Na mýtince (premiéra 1969) (Vězeň/Hrabě)
- Vražda v salonním coupé (premiéra 1970) (Továrník Meyer/Trachta/Steward)
- Němý Bobeš (premiéra 1971) (Hajný, baron a Wassrmann)
- Cimrman v říši hudby (premiéra 1973) (Inženýr Wagner/Inženýr Vaněk)
- Dlouhý, Široký a Krátkozraký (premiéra 1974) (Bystrozraký)
- Posel z Liptákova (premiéra 1977) (Standa, Smrtka)
- Lijavec (premiéra 1982) (Inspektor)
- Dobytí severního pólu (premiéra 1985) (Varel Frištenský/Americký Čech)
- Blaník (premiéra 1990) (Veverka z Bitýšky)
- Záskok (premiéra 1994) (Vavroch)
- Švestka (premiéra 1997) (Přemysl Hájek)
- Afrika (premiéra 2002) (Dr. Žába/Náčelník Líná Huba)
- České nebe (premiéra 2008) (Jan Ámos Komenský)
Vlastní hry
- Hymna aneb Urfidlovačka (premiéra 1998)
- Malý Říjen (premiéra 1999)
- Fantom realistického divadla Zdeňka Nejedlého (premiéra DNZ 2000)
- Hus: Alia minora Kostnického koncilu. Divadelní historická lekce (premiéra DNZ 2009)[10]
Překlady
- Hezoučká má milá. Finská lidová píseň. Mladý svět 4, 1962, 24, s. 11.
Odkazy
Poznámky
- Ladislav Smoljak nerežíroval hru Domácí zabijačka a původně ani Akt. Neshody mezi ním a Jiřím Šebánkem a také spor o to, zda by měl Smoljak režírovat Hospodu Na mýtince, byly příčinou rozkolu v souboru a následného odchodu Jiřího Šebánka a režisérky Heleny Philippové z DJC. (Své další setrvání v souboru podmiňovali odchodem Ladislava Smoljaka.)[9]
Reference
- FIKEJZ, Miloš. Český film: herci a herečky. 1. vyd. Díl 3. (S–Ž). Praha: Libri, 2008. 907 s. ISBN 978-80-7277-353-4. Heslo Smoljak Ladislav, s. 166. [Dále jen Fikejz].
- Fikejz, s. 167.
- Fikejz, s. 168.
- HRBEK, David. Všechno je sázka. 1. vyd. Praha: Máj, Švandovo divadlo na Smíchově, Dokořán, 2006. 223 s. ISBN 80-7363-093-1, ISBN 80-86643-20-4. Kapitola Zdeněk Svěrák – Věty si kroužím, jak mi chutnají, s. 78.
- ČTK. Smoljak se angažoval v politice. Politici litují jeho smrti. Novinky.cz [online]. 2010-06-06 [cit. 2010-11-14]. Dostupné online.
- Cibulkovy seznamy: Ladislav Smoljak [online]. Cibulkovy seznamy [cit. 2010-11-15]. Dostupné online.
- ‚Spolupráce je proti jeho přesvědčení.‘ Jak chtěla StB zlomit Smoljaka, ale neuspěla | Domov. Lidovky.cz [online]. 2017-07-10 [cit. 2021-12-10]. Dostupné online. (česky)
- Zemřel Ladislav Smoljak, jeden z otců Járy Cimrmana. Novinky.cz [online]. 2010-06-06 [cit. 2010-11-14]. Dostupné online.
- Fenomény – Cimrmani
- CHUCHMA, Josef. Historická, ne však divadelní lekce učitele českého národa Ladislava Smoljaka. iDNES.cz [online]. 2009-12-02 [cit. 2021-04-02]. Dostupné online.
Literatura
- Heslo ve slovníku KDO BYL KDO v našich dějinách ve 20. století
- Kdo je kdo : 91/92 : Česká republika, federální orgány ČSFR. Díl 2, N–Ž. Praha: Kdo je kdo, 1991. 637-1298 s. ISBN 80-901103-0-4. S. 879.
- Kdo je kdo = Who is who : osobnosti české současnosti : 5000 životopisů / (Michael Třeštík editor). 5. vyd. Praha: Agentura Kdo je kdo, 2005. 775 s. ISBN 80-902586-9-7. S. 593.
- Osobnosti – Česko : Ottův slovník. Praha: Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. S. 643.
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : III. díl : Q-Ž. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 587 s. ISBN 80-7185-247-3. S. 158.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Ladislav Smoljak na Wikimedia Commons
Osoba Ladislav Smoljak ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Ladislav Smoljak
- Oficiální stránky
- Ladislav Smoljak v Česko-Slovenské filmové databázi
- Ladislav Smoljak na Kinoboxu.cz
- Ladislav Smoljak ve Filmové databázi
- Ladislav Smoljak v Internet Movie Database (anglicky)
- Ladislav Smoljak, režisér rozhovor pro Impulsy Václava Moravce, Rádio Impuls
- Hudební toulky s Ladislavem Smoljakem – pořad ČT (2003), možnost on-line přehrání
- Toulky s Ladislavem Smoljakem – pořad ČT (2008), možnost on-line přehrání
- Ladislav Smoljak (rozhovor z cyklu České televize "Na plovárně") – video on-line v archivu ČT