Vlasta Chramostová
Vlasta Chramostová (17. listopadu 1926 Brno – 6. října 2019 Praha) byla česká divadelní a filmová herečka. Účinkovala např. ve filmech Spalovač mrtvol, Bílá paní nebo Je třeba zabít Sekala. Byla dvakrát nominována na Českého lva. V databázi Divadelního ústavu[1] má 139 divadelních rolí a 140 fotografií.
Vlasta Chramostová | |
---|---|
![]() Vlasta Chramostová (2010) | |
Narození | 17. listopadu 1926 Brno ![]() |
Úmrtí | 6. října 2019 (ve věku 92 let) Praha ![]() |
Manžel(ka) | Stanislav Milota (1971–2019) |
Příbuzní | František Rosenbaum |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život a dílo
Vlasta Chramostová se narodila jako nejstarší z pěti dětí[zdroj?] elektroinženýra Vladimíra Chramosty. Vyrůstala v obci Skryje u Rouchovan (obec zanikla v roce 1976 při stavbě jaderné elektrárny Dukovany). Její teta Bláža Chramostová byla dlouholetou ředitelkou školy v Rouchovanech, tuto obec svého dětství často navštěvovala při různých příležitostech po celý život. Naposledy oslovila občany v roce 2013 na zaplněném náměstí při telefonickém rozhovoru u příležitosti 770 let od první písemné zmínky o obci.
Rodina
Byla dvakrát vdaná, prvním manželem byl od roku 1950 Bohumil Pavlinec, ředitel Československého rozhlasu v Brně, se kterým se později rozvedla.[2] Jejím partnerem byl poté brněnský sochař Konrád Babraj (1921–1991), s nímž měla syna Konráda (1959–1963), který zemřel při autonehodě.[2] Roku 1971 se jejím manželem stal kameraman Stanislav Milota, s nímž žila až do jeho smrti v únoru 2019. Roku 2007 si zahrála s manželem hlavní roli ve videoklipu k singlu „Plán“ kapely Kryštof, což bylo ze strany kapely vyjádření obdivu k této dvojici (samotná píseň popisuje vztah mezi mužem a ženou a frontman kapely ji napsal pro svoji přítelkyni).[3]
Do roku 1968
V letech 1941–1945 studovala u profesorů Rudolfa Waltra a Zdeňky Gräfové na brněnské Státní konzervatoři. V sezoně 1945–1946 působila v Městském divadle v Olomouci.[4] Následovaly čtyři sezony v Národním (Státním) divadle v Brně (1946–1950).[5] Na dalších dvacet let (1950–1970) spojila svůj umělecký život s pražským Divadlem na Vinohradech.[6] Dostala zde řadu velkých rolí, např. byla titulní Marii Stuartovnou, Annou Kareninou, Roxanou atd. V letech 1970–1972 byla v angažmá Krejčova Divadla za branou.[7]
Zasloužilou umělkyní byla jmenována v roce 1965.[7] Během komunistického režimu hrála ve filmu[8], v televizi, spolupracovala s rozhlasem i dabingem.
KSČ a StB
V letech 1962–1968 byla členkou KSČ. Byla spolupracovnicí StB (krycí jméno Klára, viz Necenzurované Noviny, 2000, č. 4). Dle vlastních slov „lepší je být blbý v mládí a zestárnout k moudrosti než naopak“.[9]
Bytové divadlo Vlasty Chramostové
Když na protest proti odvolání ředitele F. Pavlíčka opustila Divadlo na Vinohradech (1972), zavřely se pro ni české scény a nesměla veřejně vystupovat[10]. Rozhodla se pořádat soukromá představení ve vlastním bytě. Na přípravách a chodu bytových divadel se podílel manžel, kameraman Stanislav Milota. Režijně a dramaturgicky spolupracoval Luboš Pistorius. Činnosti divadla se účastnily další osobnosti vyhoštěné z kulturního života: dramatici Pavel Kohout a František Pavlíček, herec Pavel Landovský a písničkář Vlastimil Třešňák.[11][12] Z některých představení jsou i filmové záznamy, v roce 1979 vznikla nahrávka textů Jaroslava Seiferta.[13] V roce 1988 byl v Itálii natočen film Andělé moci (Angeli del potere)[14], inspirovaný životními osudy herečky Vlasty Chramostové. Byl natočen na motivy divadelní hry Pavla Kohouta Marie zápasí s anděly. Hlavní postavu ztvárnila herečka Jitka Frantová, hudbu k filmu komponoval skladatel Ennio Morricone[15][16].
Po sametové revoluci
Od roku 1991 byla členkou souboru činohry Národního divadla[17]; působení v ND ukončila k 31. 12. 2010.[18]. Hereckou kariéru ukončila 17. listopadu 2011.[9]
Prezident Václav Havel jí v roce 1998 udělil Řád T. G. Masaryka III. třídy za vynikající zásluhy o demokracii a lidská práva. V těchto letech obdržela, jako čestná a zakládající členka Masarykova demokratického hnutí, rovněž Čestnou medaili T. G. Masaryka, za věrnost jeho odkazu.
Zemřela v Praze dne 6. října 2019 ve věku 92 let, osm měsíců po manželovi Stanislavu Milotovi.[19][2]
Výběr z rolí
![](../I/Vlasta_Chramostov%C3%A1_graffiti_20191018.jpg.webp)
Divadlo
- Anna Karenina
- Friedrich Schiller: Marie Stuartovna
- William Shakespeare: Zkrocení zlé ženy
- 1968 Alchymista – režie Zdeněk Kubeček, Divadlo na Vinohradech
- 1970 Dalskabáty, hříšná ves aneb Zapomenutý čert, Divadlo na Vinohradech
- 1971 Oidipús Antigone – režie Otomar Krejča, Divadlo za branou
- 1972 Racek – režie Otomar Krejča, Divadlo za branou
- 1973 Matka Kuráž a její děti [20] – režie Luboš Pistorius, Západočeské divadlo, Cheb
- 1979 Play Macbeth – režie Pavel Kohout, Bytové divadlo
- 1983 Zpráva o pohřbívání v Čechách – režie František Pavlíček, Bytové divadlo
- 1992 Falkenštejn [21] (role kněžny Anežky), režie Ivan Rajmont, Divadlo Kolowrat
- 2006 Tři životy (benefice k osmdesátinám)[22], režie Ivan Rajmont, Divadlo Kolowrat
- 1999 Kyanid o páté, režie Ivan Rajmont, Divadlo Kolowrat
- 2008 Odcházení, režie David Radok, Divadlo Archa
Film
- 1949 Velká příležitost
- 1950 Past – režie: Martin Frič
- 1955 Rudá záře nad Kladnem – režie Josef Mach
- 1963 Až přijde kocour – režie Vojtěch Jasný
- 1965 Bílá paní– režie Zdeněk Podskalský
- 1968 Objížďka – režie Josef Mach
- 1968 Spalovač mrtvol – režie Juraj Herz
- 1997 Je třeba zabít Sekala – režie Vladimír Michálek
- 1999 Kuře melancholik – režie Jaroslav Brabec
- 2003 P.F. 77 – režie Jaroslav Brabec
- 2005 Paralelní portrét – režie Jaroslav Brabec
- 2011 Odcházení – režie Václav Havel
Televize
- 1965 Kůzlátka otevřete... (TV inscenace detektivní hry) – role: Jahnová
- 1968 Klapzubova jedenáctka (TV seriál) – role: Klapzubová
- 1969 Kaviár jen pro přátele (TV komedie) – role: Miluš
Rozhlas
- 1964 William Shakespeare: Richard III., rozhlasová adaptace, překlad: Zdeněk Urbánek, rozhlasová úprava a režie: Josef Červinka, dramaturgie: Jaromír Ptáček, hudba: Marek Kopele. Hrají: král Richard III. (Jiří Adamíra), král Edvard IV. (Miloš Nedbal), vévoda z Clarence (Otakar Brousek), královna Alžběta (Vlasta Chramostová), lady Anna (Jaroslava Adamová), vévodkyně z Yorku (Leopolda Dostalová), vévoda z Richmondu (Luděk Munzar), vévoda z Buckinghamu (Čestmír Řanda), lord Stanley (Josef Větrovec), lord Hastings (Jaromír Spal), hrabě Rivers (Oldřich Janovský), Catesby (Bohumil Křížek), Radcliff (Bohumil Švarc), Brakenburry (Jiří Suk), londýnský starosta (Ladislav Kulhánek), měšťan a písař (Josef Patočka), vypravěč (Josef Červinka) a další.[23]
Odkazy
Reference
- Vlasta Chramostová Databáze Divadelního ústavu
- Zemřela Vlasta Chramostová
- –mor–. Romantik Krajčo režíruje Vlastu Chramostovou [online]. Tyden.cz, 2007-10-17 [cit. 2009-06-10]. Dostupné online.
- Almanach – Moravské divadlo Olomouc 1920–2000. Moravské divadlo Olomouc, 2000, s. 93
- Postavy brněnského jeviště: umělci Národního, Zemského, Státního a Národního divadla v Brně III, s. 113.
- Z. Sílová, R. Hrdinová, A. Kožíková, V. Mohylová : Divadlo na Vinohradech 1907–2007 – Vinohradský ansámbl, vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 192, ISBN 978-80-239-9604-3
- Kdo je kdo = Who is who : osobnosti české současnosti 2005, s. 237.
- Pokrokový film - Rudá záře nad Kladnem (1955). [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. (česky)
- VITVAR, Jan H. Chramostová: Život je nepřekonatelný dramatik: s herečkou o sebevražedné otevřenosti, Václavu Havlovi a umění odejít. Respekt [online]. 2018-07-07, rev. 2019-10-06 [cit. 2019-10-06]. Dostupné online.
- Andělé moci, Angeli del potere, Itálie, 1988, 100 min - film inspirovaný životními osudy herečky Vlasty Chramostové
- Bytové divadlo Vlasty Chramostové. In Česká divadla: encyklopedie divadelních souborů, s. 20–22.
- ŠORMOVÁ, Eva. Bytové divadlo Vlasty Chramostové. In: Česká divadelní encyklopedie [online]. 2000 [cit. 4. 8. 2020]. Dostupné z: http://encyklopedie.idu.cz/index.php/Bytov%C3%A9_divadlo_Vlasty_Chramostov%C3%A9
- Jaroslav Seifert: Všecky krásy světa, čte Vlasta Chramostová, 1979 exilové nakl. Šafrán 78, online
- ukázky z filmu Andělé moci na youtube.com
- http://www.maintitles.net/reviews/gli-angeli-del-potere/ recenze hudby k filmu Andělé moci
- https://www.youtube.com/watch?v=NT0MbfxXXSc Ennio Morricone: skladba Pražské jaro
- Český biografický slovník XX. století I, s. 557.
- Vlasta Chramostová v databázi Archivu Národního divadla
- Zemřela Vlasta Chramostová. Herečce bylo 92 let. iDNES.cz [online]. 2019-10-06 [cit. 2019-10-06]. Dostupné online.
- fotografie z představení na Virtuální studovna Divadelního ústavu vis.idu.cz
- HILBERT, Jaroslav. Falkenštejn. Praha: Bursík & Kohout, 1903. Dostupné online.
- Trojjediný život Vlasty Chramostové online
- William Shakespeare: Richard III. [online]. Čerský rozhlas, 2016-04-02 [cit. 2016-04-02]. Dostupné online.
Literatura
- CHRAMOSTOVÁ, Vlasta. Vlasta Chramostová. Brno / Olomouc: Doplněk / Burian a Tichák, 1999. ISBN 80-7239-054-6.
- DRLÍK, Vojen et al. Moravské divadlo Olomouc 1920–2000: almanach. Olomouc: Moravské divadlo, 2000. 152 s.
- CHRAMOSTOVÁ, Vlasta. Byl to můj osud. Na přeskáčku I. Praha : Academia, 2018. ISBN 978-80-200-2816-7.
- CHRAMOSTOVÁ, Vlasta. Byl to můj osud. Na přeskáčku II. Praha : Academia, 2018. ISBN 978-80-200-2817-4.
- ČERNÝ, Jindřich. Osudy českého divadla po druhé světové válce – Divadlo a společnost 1945–1955, Academia, Praha, 2007, str. 8, 99, 141, 176, 229, 291, 335, 340, 386–387, 419, 446, 474, 486, 488–489. ISBN 978-80-200-1502-0.
- Česká divadla: encyklopedie divadelních souborů. Praha: Divadelní ústav, 2000. 615 s. ISBN 80-7008-107-4. S. 20–22, 115, 117, 154, 156, 304, 350, 537.
- FIKEJZ, Miloš. Český film: herci a herečky. I. díl: A–K. Dotisk 1. vyd. Praha: Libri, 2009. 750 s. ISBN 978-80-7277-332-9. S. 483–485.
- Kdo je kdo = Who is who: osobnosti české současnosti: 5000 životopisů / (Michael Třeštík editor). 5. vyd. Praha: Agentura Kdo je kdo, 2005. 775 s. ISBN 80-902586-9-7. S. 237..
- Postavy brněnského jeviště: umělci Národního, Zemského, Státního a Národního divadla v Brně: Český divadelní slovník. III, 1884–1994. Uspoř. a red. Eugenie Dufková, Bořivoj Srba. Brno: Národní divadlo, 1994. 791 s. S. 113–120.
- SÍLOVÁ, Zuzana a HRDINOVÁ, Radmila. Divadlo na Vinohradech 1907–2007. Díl II., [Vinohradský ansámbl.] Praha: Divadlo na Vinohradech, 2007. 212 s. ISBN 978-80-239-9604-3. [Spoluautorky A. Kožíková, V. Mohylová.]
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století: I. díl: A–J. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 634 s. ISBN 80-7185-245-7. S. 556–557..
- ŽÁK, Jiří. Divadlo na Vinohradech 1907–2007. Díl I., Vinohradský příběh. Praha: Divadlo na Vinohradech, 2007. 215 s. ISBN 978-80-239-9603-6.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Vlasta Chramostová na Wikimedia Commons
Osoba Vlasta Chramostová ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Vlasta Chramostová
- Vlasta Chramostová v databázi Archivu Národního divadla
- Vlasta Chramostová v archivu Národního divadla Brno
- Vlasta Chramostová v Česko-Slovenské filmové databázi
- Vlasta Chramostová ve Filmové databázi
- Vlasta Chramostová na Kinoboxu.cz
- Vlasta Chramostová v Internet Movie Database (anglicky)
- Vlasta Chramostová na Dabingforum.cz
- Vlasta Chramostová v Encyklopedii dějin města Brna
- Karel Hvížďala: Nekrolog