Moravské knížectví
Moravské knížectví byl středověký státní útvar existující přibližně od roku 830 do roku 1055 (v letech 833–907 bylo součástí Velkomoravské říše a od roku 1030 do roku 1055 bylo údělem v Českého knížectví) přibližně na území dnešní Moravy a části dolních Rakous a Záhoří na Slovensku.
Moravské knížectví
| |||||||||||||||
geografie
| |||||||||||||||
nejdelší řeka: |
|||||||||||||||
obyvatelstvo | |||||||||||||||
počet obyvatel: |
350 000[1] | ||||||||||||||
národnostní složení: |
|||||||||||||||
státní útvar | |||||||||||||||
vznik: |
831 – první písemná zmínka | ||||||||||||||
zánik: |
1055 – rozdělení knížectví na tři úděly | ||||||||||||||
státní útvary a území | |||||||||||||||
|
Historie
![](../I/Great_Moravia-slk.png.webp)
Na počátku 9. století vznikly státní útvary Moravské a Nitranské knížectví. Moravskému knížectví vládl kníže Mojmír I. a Nitranskému knížectví vládl kníže Pribina. Když Mojmír vyhnal knížete Pribinu z Nitry, hlavního města Nitranského knížectví, obě knížectví spojil a vznikla Velkomoravská říše.[2] Moravské knížectví dále pokračovalo v rámci Velkomoravské říše, přičemž až do konce říše tvořilo spolu s Nitranským knížectvím její jádro. Podle některých názorů se Velká Morava nerozpadla, jenom od ní odpadlo Nitranské knížectví (920) a centrální část (Moravské knížectví) dále v omezené míře existovala jako suverénní stát,[3] čemuž nasvědčují písemné zmínky z doby temného století, které se jednou dokonce zmínily i o vládci Moravy (949). Ke konci 10. století na Moravě začala sílit vojensko-centrální moc (moravsko-bavorská hranice je Bavory plně respektována).[3] V roce 1003 Moravu obsazují vojenské posádky Boleslava Chrabrého jako spojence.[3] Není to však zcela okupace, vojska patrně pozvali sami Moravané, kteří vystupují politicky samostatně a s Poláky válčí se Svatou říší římskou.[3] Až v roce 1030 český kníže Břetislav I. získává území Moravy pod svou nadvládu, usadil se v Olomouci a knížectví Moravské dále pokračovalo, tentokrát jako úděl v rámci Českého knížectví.[4] Břetislav I. ještě před svojí smrtí rozděli Moravské knížectví na tři úděly: Olomoucký, Brněnský a Znojemský. Tyto úděly přetrvávaly až do roku 1182, kdy císař Svaté říše římské Fridrich Barbarossa ustanovil jako českého vládce Soběslava II. a zřídil markrabství moravské,[5] které zaniklo s rozpadem Rakousko-Uherska v roce 1918.
Hlavní město a administrativní dělení
Za Velkomoravské říše se na území údělného Moravského knížectví nacházelo 11 významných center (hradišť): Olomouc, Líšeň, Rajhrad, Veligrad, Hradiště u Znojma, Mikulčice, Podbranč, Pohansko, Tulln a na hranicích i Vídeň a Carnuntum. Hlavním městem knížectví i celé říše byl Veligrad. Když byla v roce 906 vyrabovaná mnohá hradiště kolem Dyje a Moravy, přesunulo se mocenské centrum Moravského knížectví do Olomouce (zde asi po roce 1030 sídlil Břetislav). Když Břetislav I. Moravské knížectví rozdělil na úděly, jejichž hlavními městy se staly Olomouc, Brno a Znojmo. Tato knížectví se členila na provincie.[6] V hlavním městem v moravském markrabství stalo 4. dubna 1782 Brno.[7] Markrabství se dělilo na šest krajů: Jihlavský, Znojemský, Brněnský, Hradišťský, Olomoucký a Přerovský.[8]
Odkazy
Reference
- Zdraví a tělesné neduhy obyvatel Velké Moravy
- NĚMEC, Václav; ČÍŽEK, Tomáš. Velká Morava. www.dejepis.com [online]. [cit. 2018-08-28]. Dostupné online. (česky)
- Kronika Velké Moravy. [s.l.]: [s.n.] ISBN 978-80-8561-706-1.
- Románská Olomouc. Magistrát města Olomouce (historie města). Dostupné v archivu pořízeném dne 2019-12-22.
- NOVÁK, Radek. Přemyslovci a Lucemburci. www.unium.cz [online]. [cit. 2018-08-28]. Dostupné online. (česky)
- Vznik moravských provincií [online]. Brno: Filozofická fakulta Masarykovy univerzity [cit. 2020-05-11]. [Provincie na Moravě Dostupné online].
- Brno vs. Olomouc aneb o titul hlavního města Moravy - Dějepis - Referáty. www.odmaturuj.cz. Dostupné online [cit. 2018-08-28]. (česky)
- Mapa markrabství Moravského. amo.ostrava.cz [online]. [cit. 2018-09-07]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-09-07. (anglicky)