Karel Konrád (novinář)
Karel Konrád (28. března 1899, Louny[2] – 11. prosince 1971, Praha[3])[4] byl český spisovatel a novinář, člen skupiny Devětsil.
Karel Konrád | |
---|---|
![]() | |
Narození | 28. března 1899 Louny ![]() |
Úmrtí | 11. prosince 1971 (ve věku 72 let) Praha ![]() |
Pseudonym | Emil Kolda |
Povolání | spisovatel, novinář a dramatik |
Politická příslušnost | Komunistická strana Československa |
„Když sebevíc Tě moří o umění přemýšlení - hlavu svou do dlaní kloně, věz, že nad tuhletu pravdu není: za 1. jsou okřídlení oři, za 5. pivovarští koně.[1]“ | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](../I/Louny_Konr%C3%A1d.JPG.webp)
![](../I/Karel_Konr%C3%A1d_1927.jpg.webp)
Život
Narodil se v rodině lounského obchodníka s moukou Karla Konráda (1855–1931) a matky Marie, rozené Valdové (1864–1949).[2] Studoval na lounské reálce spolu s K. Bieblem, kde v roce 1917 odmaturoval. Prakticky ihned po maturitě musel narukovat. Po první světové válce (1918–1919) se ještě jako dobrovolník zúčastnil obsazování Slovenska československou armádou.[4]
Studoval chemii na technice, poté dějepis a zeměpis na Univerzitě Karlově, žádný z oborů nedokončil.
Od roku 1923 se věnoval výhradně literatuře. V roce 1925 pracoval jako redaktor v Rudém právu, zde se nepohodl a odešel z redakce, vrátil se až v letech 1945–1948.[4] Byl spoluzakladatelem časopisu Trn (1924–1932), který redigoval až do roku 1933.[5]
29. prosince 1939 se oženil s Milenou Polanovou, dcerou plzeňského kritika a básníka Bohumila Polana (vlastním jménem Bohumil Čuřín, 1887–1971).[6][7]
Od roku 1946 se zapojil do činnosti ve filmovém studiu Barrandov, kde působil v různých poradních sborech až do roku 1957, kdy odešel do penze.
K. Konrád v roce 1930 cestoval po Francii a Itálii, po roce 1945 po Jugoslávii, SSSR a Polsku. O poválečných cestách psal reportáže.[4]
Dílo
Jeho tvorba byla ovlivněna poetismem. Knihy Karla Konráda byly přeloženy do maďarštiny, němčiny, srbochorvatštiny, polštiny.
Časopisy a deníky
Karel Konrád přispíval do řady periodik jako Trn (1924–1932), Tvorba (1927–1947), Plamen (1959–1965) Večerník Rudého práva (1924–1926) a mnoha dalších.[4]
Knižní vydání (pouze první vydání v češtině)
- Robinsonáda (Praha, Erna Janská, 1926)
- Rinaldino (román, Praha, Jan Fromek, 1927)
- Dinah (Praha, Václav Petr, 1928), hlavním hrdinou je muž, který se dostane do vězení. Zde smí poslouchat gramofon a on se podle hlasu zamiluje do černošské zpěvačky Dinah
- Dvojí stín (s kresbou Toyen, 1930)
- Ve směru úhlopříčny (Praha, Emil Hanf, 1930), autorovy vzpomínky na mládí, vystupují zde skuteční lidé, ale jejich příběhy jsou smyšlené. Hrdiny jsou studenti, kteří museli zanechat studia a odejít na vojnu. Kniha je pojmenována podle rozkazu po kterém všichni touží.
- Rozchod! (Praha, Sfinx, Bohumil Janda, 1934)
- Středozemní zrcadlo (Praha, Zápotočný a spol., 1935)
- Malíř Vojtěch Tittelbach (Soukromý tisk, v úpravě prof. L. Sutnara, Praha, Jaromír Valenta a Jaromír Wiesner)
- Postele bez nebes (Praha, František Borový, 1939), autor se obrací do dětství, líčí skupinu dětí (chlapců a jedné dívky, kteří se snaží napodobit život dospělých. Svět dospělých se odráží v jejich hrách.
- Epištoly k nesmělým milencům (Ilustroval František Tichý, Praha, Melantrich, 1941)
- Z rodné květnice (Kresbami vyzdobila Ludmila Jiřincová, Praha, F.J. Müller, 1942)
- Břeh snů (Praha, Melantrich, 1944)
- Postní krůpěje (Aforismy a poznámky o umění, Praha, Melantrich, 1945)
- Postele bez nebes (Praha, Svoboda, 1948)
- Šestinásobná ozvěna (obálka a ilustrace Lva Šimáka, Praha, Svoboda, 1948)
- Tkáno z kopřiv(Praha, Svoboda, 1948)
- Fanfáry a hrany (Praha, Melantrich, 1949)
- Místo rudých růží (Na paměť doubravských hrdinů, Praha, Svoboda, 1949)
- Zápisník z dovolené (Praha, František Borový, 1949)
- Doprovody (Praha, Svoboda, 1950)
- Julius Fučík v Lounech (Praha, Svoboda, 1950)
- Slyš mě! (Graficky vyzdobil Lev Šimák, Praha, Mír: Druž. práce, 1950)
- Co na srdci (Praha, Svět sovětů, 1951)
- Nikdy se nespokojte s podružnou rolí! (Praha, Československý spisovatel, 1951)
- Konstantinu Bieblovi (dvěma rytinami vyzdobil J.A. Švengsbír, Praha, Československý spisovatel, 1952)
- Projíždíš novým Polskem (Praha, Československý spisovatel, 1952)
- Projíždíš novým Polskem (Praha, Mír: Družstevní práce, 1952)
- Středozemní zrcadlo (Próza z dob hosp. krise, Praha, Mladá fronta, 1952)
- Na černé hodince (Praha, Orbis, 1953)
- Vyprávění o Jiřím Purkyňovi (Praha, Československý spisovatel, 1953
- Zdeňku Nejedlému k 75. narozeninám (sborník/ redigoval Karel Konrád ... [et al.], Praha, Československý spisovatel, 1953)
- Jugoslávské kolo (Praha, Československý spisovatel, 1956)
- Epigramy (Obrázky Vratislav Hlavatý, Praha, Mladá fronta, 1958)
- Okouzlení lidem i zemí (Praha, Československý spisovatel, 1960)
- Na černé hodince (ilustroval Miroslav Klomínek, Praha, Státní nakladatelství dětské knihy, 1961)
- Kočko, kočko kočkatá (Pro nejmenší, namalovala Gabriela Dubská, Praha, SNDK, 1963)
- Nevzpomínky (Praha, Československý spisovatel, 1963)
- Pavel a Hedvika (Ústí nad Labem, Severočeské nakladatelství, 1975)
- Odleťte, ptáci mé slabosti (uspořádal a doslov napsal Jiří Tomáš ilustroval Vladimír Renčín, Praha, Novinář, 1989)
Odkazy
Reference
- KONRÁD, Karel. Epigramy. Praha: Mladá fronta, 1958. 91 s., s. 44.
- Matrika N, Louny, 1896–1900, snímek 181:Záznam o narození a křtu
- Rudé právo, 17.12.1971, s.5:Rudé růže na hrob Karla Konráda
- FORST, Vladimír. Lexikon české literatury, Osobnosti, díla, instituce, K-L. Praha: Academia, 1993. ISBN 80-200-0345-2. Kapitola Karel Konrád, s. 835–837.
- Radko Pytlík:Trn v zrcadle doby
- Lidové noviny, 30.12.1939, s.2, Denní kronika
- Slovník české literatury po roce 1945:Bohumil Polan
Literatura
- KONEČNÁ, Hana. Čtení o Národním divadle. Praha: Odeon, 1983. 01-075-83. S. 160.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Karel Konrád na Wikimedia Commons
Osoba Karel Konrád ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Karel Konrád (novinář)
- FORST, Vladimír. Lexikon české literatury, Osobnosti, díla, instituce, K-L. Praha: Academia, 1993. ISBN 80-200-0345-2. Kapitola Karel Konrád, s. 835–837.
- Heslo „Karel Konrád" ve Slovníku české literatury po roce 1945
- Karel Konrád začínal sněním o ženských nohou a skončil nudnými nekrology Pořad Českého rozhlasu Plus, podrobné životopisné informace, citace z díla, zamyšlení nad odkazem, autentický záznam Konrádova hlasu.