Július Barč-Ivan
Július Barč-Ivan, pseudonym Teta Mahuliena (1. května 1909, Krompachy – 25. prosince 1953, Martin) byl slovenský spisovatel, jeden z nejvýznamnějších představitelů slovenské meziválečné literatury. Nejvíce ceněná jsou jeho dramata; kromě divadelních her se věnoval také prozaické a v malé míře i publicistické tvorbě.
Július Barč-Ivan | |
---|---|
![]() | |
Narození | 1. května 1909 Krompachy |
Úmrtí | 25. prosince 1953 (ve věku 44 let) Martin |
Místo pohřbení | Národný cintorín |
Pseudonym | Teta Mahuliena |
Povolání | spisovatel, esperantista a dramatik |
Vlivy | Henrik Ibsen Fjodor Michajlovič Dostojevskij |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
Mládí a studium
Narodil se v roce 1909 v dvojjazyčné učitelské rodině (matka byla maďarského původu), jeho otcem byl Július Barč, jeho matkou Alžběta rozená Ivanová. Na základní školu chodil v Krompachách, gymnaziální studia absolvoval postupně v Spišské Nové Vsi, Kežmarku, Košicích a Prešově,[1] kde v roce 1926 složil maturitu. V letech 1926–1927 začal studovat právo v Praze, ale tato studia musel kvůli dlouhotrvající plicní nemoci zanechat. Pak krátce (deset měsíců) působil na košickém berním úřadě a v roce 1928 nastoupil na bratislavskou evangelickou fakultu.[1]
Kněžská dráha a působení v Martině
Po ukončení studia v roce 1934 byl vysvěcen za kněze a začal působit jako kaplan v Užhorodu, pak jako farář v Pozdišovcích,[1] později jako administrátor evangelického církevního sboru.
V roce 1942 začal pracovat jako tajemník Slovenské národní knihovny v Martině; redigoval zde odborná periodika (Obežník Slovenskej národnej knižnice, Slovenská národná knižnica) a během SNP vedl rovněž Národné noviny.[1] V letech 1946–1948 užíval stipendium na podporu publikační činnosti od Matice slovenské; poté se stal referentem této slovenské národní kulturní instituce a až do své předčasné smrti v roce 1953 zde působil jako referent a katalogizátor knih.[1]
Osobní život
V roce 1948 se oženil, ale jeho manželství trvalo pouze tři měsíce. Na konci života měl psychické problémy a trpěl Parkinsonovou chorobou.[zdroj?]
Literární tvorba
Debutoval v roce 1933 knižním vydáním tří povídek, ale už předtím uveřejňoval časopisecky publicistické prózy (Vesna, Národné noviny). Ve svých dílech podával výpověď o životní a společenské realitě, využíval vzpomínky na dětství, vyjadřoval svůj soucit s utlačovanými a pronásledovanými (sociální témata), svým motivům dával utopický podtext.
Věnoval se i próze a publicistice, která vyšla posmrtně ve výběru Cesta myšlienky (1971). Kromě sbírek novel a povídek vydal i autobiograficky stylizovaný psychologický román a filmový scénář Pieseň.
Dramatická tvorba
V kontextu vývoje slovenské literatury jsou významná jeho dramata. Napsal celkem 12 divadelních her, z nichž nejvýznamnější je tragédie Matka (1943). V této hře, stejně jako v mnoha dalších svých dílech, Barč uplatňuje přístupy psychologické analýzy svých postav. Slovenské drama obohatil o nová témata a prostředky; jeho dílo bylo ovlivněno tvorbou světových autorů (Ibsen, Strindberg, Barlach, Dostojevskij). Až do osvobození byl jediným soustavně píšícím slovenským dramatikem.
Přestože jeho hry jsou na českých scénách k vidění poměrně zřídka, v posledních letech bylo v českých divadlech uvedeno několik jeho dramat:
- v sezóně 2002-2003 uvedlo Středočeské divadlo hru Matka[2]
- v roce 2010 uvedl studentský divadelní festival Zlomvaz hru 3000 ľudí[3]
- v sezóně 2013-2014 uvedlo Divadlo na Vinohradech hru Dvaja,[4] přičemž šlo o první profesionální nastudování tohoto díla v Česku.[5]
Dílo
![](../I/Martin_9937.jpg.webp)
Próza
Drama
- 1934 – 3000 ľudí (knižně vyšlo v roce 1935)
- 1936 – Človek, ktorého zbili (knižně vyšlo v roce 1964)
- 1936 – Pevec boží, hra čerpající ze života J. Třanovského
- 1938 – Diktátor, prošla cenzurou (knižně vyšlo v roku 1981)
- 1939 – Na konci cesty (knižně vyšlo v roku 1942)
- 1940 – Mastný hrniec, satirická komedie; prošla cenzurou (knižně vyšlo v roku 1941)
- 1943 – Matka
- 1944 – Neznámy
- 1945 – Dvaja (česky Dva)
- 1947 – Veža (knižně vyšlo v roku 1948)
- 1948 – Koniec, divadelní hra (pouze rukopis)
- 1950 – Poeta laureatus, divadelní hra (knižně vyšlo v roku 1981)
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Július Barč-Ivan na slovenské Wikipedii.
- Július Barč-Ivan [online]. Literárne informačné centrum [cit. 2016-09-04]. Dostupné online. (slovensky)
- Nebezpečné známosti v divadle [online]. Město Kladno [cit. 2016-09-04]. Dostupné online.
- Multižánrová kulturní smršť Zlomvaz 2010. Nekultura.cz [online]. 2010-04-27 [cit. 2016-09-04]. Dostupné online.
- Vinohrady objevují slovenského dramatika. Novinky.cz [online]. 2013-09-21 [cit. 2016-09-04]. Dostupné online.
- Dva [online]. Divadlo na Vinohradech [cit. 2016-09-04]. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Július Barč-Ivan na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Július Barč-Ivan
- (slovensky) Profil na stránkách Literárního informačního centra