Inocenc VIII.
Inocenc VIII. (1432 Janov – 25. července 1492 Řím)[1], vlastním jménem Giovanni Battista Cybo, byl papežem v letech 1484 až 1492.
Jeho Svatost Inocenc VIII. | |
---|---|
213. papež | |
![]() Papež Inocenc VIII. | |
Církev | římskokatolická |
Zvolení | 29. srpna 1484 |
Uveden do úřadu | 12. září 1484 (intronizace) |
Pontifikát skončil | 25. července 1492 |
Předchůdce | Sixtus IV. |
Nástupce | Alexandr VI. |
Znak | ![]() |
Svěcení | |
Kardinálská kreace | 7. května 1473 |
Osobní údaje | |
Rodné jméno | Giovanni Battista Cybo |
Datum narození | 1432 |
Místo narození | Janov, ![]() |
Datum úmrtí | 25. července 1492 |
Místo úmrtí | Řím, ![]() |
Místo pohřbení | Bazilika svatého Petra |
Potomci | Franceschetto Cybo |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
Od mládí žil v Neapoli, kde jeho otec pracoval jako městský úředník, ale mnohem více se cítil Janovanem.[2] Roku 1467 byl Giovanni Battista Cybo jmenován biskupem v Savoně, roku 1472 v Molfettě; roku 1473 získal kardinálský klobouk.[1] V dalších letech působil jako legát, kdy navštívil Německo a Uhry v roce 1480 a Sienu v roce 1483.[2] Roku 1484 si zajistil papežskou volbu tím, že noc před vlastní volbou podplatil ostatní kardinály.[zdroj?] Tato volba, ke které došlo 29. srpna 1484, byla obecně považována za simonii. Papežská politika jeho předchůdce Sixta IV. počítala s tím, že se papežem stane Giuliano della Rovere, synovec Sixta IV., který se později stal papežem (Julius II.).
Jako papež byl Inocenc VIII. velmi slabý, nestálý a závislý na mínění druhých. Během svého pontifikátu měl i výrazné finanční problémy; neváhal dát do zástavy ani papežskou mitru a tiáru. Proslavil se také svým marnivým životem (známý je jeho výrok: „Když už jsme jednou papežem, tak si to pořádně užijme.“).
Podporoval široce inkvizici a ve své nechvalně proslulé bule Summis desiderantes affectibus (1484) podpořil čarodějnické procesy, které pořádali v Německu Heinrich Kramer a Jakob Sprenger, autoři knihy Malleus maleficarum (Kladivo na čarodějnice). Tato bula je prvním církevním dokumentem, v nímž je s čarodějnictvím nakládáno nikoli jako s pověrou, ale se skutečností. Bula měla dalekosáhlý vliv na prudký rozmach čarodějnických procesů, který vrcholil v následujícím století. Byl také tím, kdo v roce 1487 jmenoval Tomáse de Torquemadu velkým inkvizitorem Španělska.
Inocenc VIII. měl politické spory s neapolským králem Ferrantem, který mu odpíral lenní závislost. Vojensky byl však neschopný, navíc jej nepodpořil francouzský král Karel VIII. V srpnu 1486 proto musel s Neapolí uzavřít příměří, které ovšem neapolský král brzy porušil. Nově vypuklou válku roku 1492 mohl ukončil dvojím sňatkem – svého syna Francesca Cyba, neschopného hráče a pijana, s Maddalenou Medicejskou a své vnučky s Ferrantovým strýcem.
Dne 31. prosince 1487 vydal apoštolskou konstituci nazvanou Non debet reprehensibile, jíž byl ustanoven Apoštolský sekretariát. Zpočátku ho tvořilo 24 apoštolských sekretářů, z nichž jednomu, nazvanému "Secretarius domesticus", byla svěřena předsednická funkce.
Inocenc VIII. po sobě zanechal mnoho dětí (populární dobové dvojverší jej nazývá „otcem Říma“), jeho vláda je také charakterizována značným nepotismem:
- Octo Nocens pueros genuit, totidemque puellas;
Hunc merito poterit dicere Roma patrem. - Osm Vinný kloučků porodil, stejně tak i holek,
tak jej Řím poprávu mohl nazvat otcem.[pozn. 1]
Odkazy
Poznámky
- Použité slovo "vinný" je narážka na Inocentovo jméno „Nevinný“.
Reference
- Pope Innocent VIII In: Catholic Encyclopedia, 1913, 8. svazek, Nicholas Aloysius Weber, Dostupné online (anglicky)
- SHAW, CHRISTINE. Julius II. : papež bojovník. Vyd. 1. vyd. Praha: Paseka 365 s., [16] s. obr. příl. s. Dostupné online. ISBN 80-7185-391-7, ISBN 978-80-7185-391-6. OCLC 53263992 S. 60,61.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Inocenc VIII. na Wikimedia Commons
Osoba Inocenc VIII. ve Wikicitátech
Papež | ||
---|---|---|
Předchůdce: Sixtus IV. |
1484–1492 Inocenc VIII. |
Nástupce: Alexandr VI. |