Albánčina
Albánčina (po albánsky gjuha shqipe - vyslov ďuha šťipe) je jazyk z indoeurópskej jazykovej rodiny, v ktorej vytvára samostatnú jazykovú vetvu. Hovorí ním viac ako 6 miliónov ľudí v Albánsku, Kosove, Grécku, Srbsku, Čiernej Hore a v iných častiach Balkánskeho polostrova.
Albánčina (Shqip) | |||
Štáty | Albánsko, Kosovo, Srbsko, Čierna Hora, Severné Macedónsko, Grécko, Taliansko | ||
---|---|---|---|
Región | Južná Európa, Balkánsky polostrov | ||
Počet hovoriacich | okolo 6 miliónov | ||
Klasifikácia | Indoeurópske jazyky
| ||
Písmo | latinka | ||
Postavenie | |||
Úradný jazyk | ![]() ![]() | ||
Jazykové kódy | |||
ISO 639-1 | sq | ||
ISO 639-2 | alb (B) sqi (T) | ||
ISO 639-3 | sqi | ||
Wikipédia | |||
Adresa | sq.wikipedia.org | ||
Pomenovanie | Wikipedia, enciklopedia e lirë | ||
Pozri aj: Jazyk – Zoznam jazykov | |||
|
![](../I/Diffusione_Lingua_Albanese.png.webp)
Pôvod albánčiny
V roku 1854 Franz Bopp dokázal, že albánčina patrí medzi indoeurópske jazyky. Najstaršia písomná pamiatka však pochádza až z 15. storočia, je preto ťažké presne určiť pôvod tohto jazyka. Slovná zásoba je silne romanizovaná s množstvom gréckych a slovanských prvkov. Podľa niektorých jazykovedcov je albánčina pokračovaním ilýrčiny, niektoré lexikálne zvláštnosti zasa poukazujú na súvislosť s tráčtinou a dáčtinou. Táto otázka má aj svoj politický podtext, z lingvistického hľadiska je však problém stále otvorený. Rumunský jazykovedec Sorin Paliga dokonca vyjadril názor, že ilýrčina a tráčtina si boli také blízke ako čeština a slovenčina.