Suchoj Su-34
Suchoj Su-34 (vývozní značení: Su-32, v kódu NATO „Fullback“, neoficiální označení na západě ,,Hell Duck'') je ruský dvoumístný stíhací bombardér odvozený od typu Suchoj Su-27UB. Jeho vývoj sahá již do roku 1990. Letoun je odlišný od klasického Su-27, má širší plochou příď, kabinu pro dva letce, kteří sedí vedle sebe. V přídi stroje je umístěn radar pro sledování terénu, který řídí přízemní let (kopírování terénu). Letoun byl koncipován pro protizemní útoky, jako náhrada za Suchoj Su-24 s možností vedení vzdušného boje. Je také vybaven zařízením pro tankování za letu.
Su-34 | |
---|---|
![]() | |
Určení | stíhací bombardér[1] |
Výrobce | Suchoj Novosibirský letecký závod V. P. Čkalova |
První let | 13. dubna 1990 |
Zařazeno | 2014[2] |
Charakter | Výroba/zařazení[3] |
Uživatel | Ruské letectvo |
Výroba | 2006–dosud[4] |
Vyrobeno kusů | 100 (Srpen 2016) |
Cena za kus | 36 mil. US$[5] |
Vyvinuto z typu | Suchoj Su-27 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Plná sériová výroba Su-34 byla podle vyjádření představitelů konstrukční kanceláře Suchoj zahájena v závodech NAPO v Novosibirsku 9. ledna 2008.[5]
Vývoj
![](../I/Sukhoi_Su-34_at_the_MAKS-2013_(03).jpg.webp)
Specializovaná stíhací-bombardovací verze verze Su-27 Flanker byla vyvíjena od počátku osmdesátých let, vyvrcholila prototypem T-10V, který byl poprvé zalétán 13. dubna 1990. Jeho oficiální označení bylo Su-27IB (IB: Istrebitěl Bombardirovšik / stíhací bombardér). První zprávy hovořily o dvoumístném palubním letadle se sedadly vedle sebe jako alternativě k dvoumístné verzi Su-27UB. Její využití v roli palubního stroje by totiž bylo velmi problematické právě pro uspořádání sedadel za sebou – ze zadního je během přistání nedostatečný výhled na palubu letadlové lodi. Přestože první zveřejněná fotografie zachycuje prototyp při přeletu palubou letadlové lodi Admiral Kuzněcov, nejde o palubní letadlo. Prototyp T-10V měl být původně společný i pro dvoumístnou cvičnou verzi Su-27KU (Korabelnyj-Učobnyj), ale její vývoj byl zastaven.[6]
Rozpočtová omezení následující po rozpadu SSSR program pozastavily a prototypy letadel začaly být uváděny na veřejnosti, což vedlo ke zmatku v označování letadel a jejich úkolů. V prvním popisu v oficiálním ruském tisku v roce 1994 byl označen Su-34. Třetí předsériové letadlo (bylo však postaveno už podle sériové výrobní dokumentace, takže někdy je uváděno jako první sériové) bylo uvedeno na pařížském aerosalonu Le Bourget '95 v roce 1995 jako Su-34FN (FN for "Fighter, Navy / námořní stíhač"). Bylo popsáno jako námořní letadlo působící z pozemních základen, případně byl uveden pod zkratkou Su-34MF (MF jako MnogoFunksionalnyj, multi-funkční) na výstavě MAKS v Moskvě v roce 1999. V ruském letectvu se používá označení Su-34. Neobvykle tvarovaná příď, jako výsledek snahy co nejvíce snížit efektivní radiolokační odrazovou plochu (připomíná podobně tvarovaný Lockheed SR-71 Blackbird), mu přinesl domácí přezdívku „Kačátko“ (Утёнок, Uťonok), ve světě po jejich efektivnímu nasazení v Sýrii se mu začalo říkat ,,Hell Duck'' (kachna z pekel).[7][8]
Letadlo sdílí co nejvíce konstrukčních prvků, křídlo, ocas a motorové gondoly se Su-27/Su-30, přední vodorovné řídící plochy se Su-30/Su-33/Su-35 ke zvýšení statické nestability (umožňuje lepší manévrovatelnost) a snížení odporu vzduchu. Má však úplně novou příď a přední část trupu umožňující sedět osádce vedle sebe. Su-34 si původně ponechal motory ze Su-27, ale sériové modely budou mít pravděpodobně motory s vektorovatelným tahem, podobně jako poslední Su-30MK.
Problémy s financováním
Dodávkám Su-34 nevyhovoval stav financí a proto byly ze začátku vyráběny pouze předsériové stroje. V roce 2004 Suchoj oznámil, že začal malosériovou výrobu a první stroje budou dodány do služby kolem roku 2008. Přesto pokračovala modernizace strojů Su-24, což nepřímo potvrzovalo domněnku, že Su-34 v činné službě je vzdálená budoucnost.
V březnu 2006 ruský ministr obrany Sergej Ivanov oznámil, že vláda zakoupila dva Su-34, které zařadí do příslušných jednotek ještě v roce 2006 a plánuje zkompletovat jednotku vybavenou 24 Su-34 do konce roku 2010. Ruské ministerstvo obrany podepsalo smlouvy na nákup 32 ks Su-34 s dodávkami do roku 2015 a do roku 2020 jsou plánovány kontrakty na 80 strojů.[9] Ivanov prohlásil, že jsou „mnohokrát efektivnější ve všech důležitých parametrech“ a proto letectvo bude potřebovat mnohem méně nových strojů k nahrazení starších Su-24. V červenci 2006 dále řekl, že Rusko bude mít do roku 2015 58 nových Su-34.[10] Prvních šest strojů Su-34 bojové jednotky obdržely v roce 2011.[11]
25. února 2012 podepsalo ruské ministerstvo obrany se společností Suchoj smlouvu ve výši 140 miliard rublů na dodání 92 frontových bombardérů Su-34. K říjnu 2015 bylo vyrobeno 68 kusů a zbytek by měl být dodán ruskému letectvu nejpozději do konce roku 2018.[12]
Operační nasazení
Ruská intervence v Sýrii
![](../I/Russian_Sukhoi_Su-34_at_Latakia_(1).jpg.webp)
30. září 2015 zahájilo Rusko v Sýrii letecké operace proti Islámskému státu. První nálety podnikly v tento den bombardéry Su-24M v provincii Hamá. Následující den se kromě Su-25 přidaly i letouny Su-34, které zasáhly velitelský post a výcvikový tábor v provincii Rakka. Při těchto náletech přišlo o život 12 příslušníků jednotek ISIL. 2. října 2015 letouny Su-34 a Su-24M podnikly v Sýrii 20 bojových letů, přičemž zaútočily na devět cílů extremistické organizace Islámský stát. Následující den byl při náletech ruských bojových letounů Su-34, Su-24M a Su-25 zasažen výcvikový tábor radikálů, jakož i provoz pro výrobu vest pro sebevražedné atentátníky. 5. října 2015 zničily bombardéry Su-34 velitelské stanoviště v provincii Aleppo.[13] V úterý 6. října 2015 zničily letouny Su-34 opevnění militantů v blízkosti města Latákia.[14] Ruské ministerstvo obrany v neděli 11. října 2015 oznámilo, že za posledních 24 hodin letouny Su-34, Su-24M a Su-25 podnikly 64 náletů. Podařilo se jim zasáhnout 63 cílů a zničit 53 opevnění militantů v provinciích Hamá, Latakia, Idlib a Rakka. Podle vyjádření ruského ministerstva obrany z 13. října zničil bombardér Su-34 bunkr s muničním skladem nedaleko města Latamna, v provincii Hamá.[15] 15. října zničil Suchoj Su-34 protiletadlový systém krátkého doletu 9K33 Osa nacházející se v blízkosti hlavního města Damašek.[16] V neděli 18. října zničily bombardéry Su-34 v provincii Hama několik podzemních bunkrů a tunelů, které využívali bojovníci Islámského státu k nepozorovaným přesunům.[17]
Ruská invaze na Ukrajinu
![](../I/Russian_plane_with_bombs_shot_down_over_Chernihiv_(1).jpg.webp)
Letouny byly v roce 2022 nasazeny VVS RF při ruské invazi na Ukrajinu. Jeden ze strojů byl sestřelen za pomoci pěchotního protiletadlového raketového systému Igla-1 při bojovém nasazení souvisejícím s ruským bombardováním Kyjeva.[18]
Incidenty a nehody
- 18. ledna 2019 se dvě letadla Su-34 srazila při výcviku. K nehodě došlo v oblasti Tatarského průlivu 35 km od pobřeží. Jednoho člena posádky (navigátora) se podařilo zachránit, tři zahynuli.
- Podle dostupných informací byla nejméně dvě další letadla Su-34 v minulosti odepsána v důsledku poškození způsobeného leteckými nehodami.
- K jednomu incidentu došlo i na území ČR. V červnu 1995 při návratu z aerosalonu v Paříži během přeletu nad naším územím došlo u předváděcího prototypu k závadě na hlavním hydraulickém systému letadla. Po vyhodnocení situace, kdy zkušebnímu pilotovi byly nabídnuty k nouzovému přistání dvě letiště - vojenské v Budějovicích nebo Praha-Ruzyně si vzhledem k uvažovanému lepšímu požárně technickému vybavení si vybral Ruzyňské letiště, kde přistál na dráhu 24. Bohužel záložní okruh hydrauliky sice dokázal ovládat směrovky, výškovky, klapky i vysunout podvozky, ale již na nedokázal odbrzdit kola. Po přistání kvůli tomu bouchly pneumatiky, začaly hořet a disky hlavních podvozků se ubrousily cca o 10 - 15 cm. Požár byl ihned uhašen zásahem letištních hasičů a nikomu se nic nestalo. Jen byl problém stroj stáhnout z dráhy, za bezpečnostní koridor, aby na ní mohl být obnoven provoz. Kvůli tomu byl z přeletu z Paříže do Ruska stáhnut do Prahy doprovodný nákladní letoun Il-76, který vezl mimo jiné mechaniky a technické vybavení, hlavně potřebnou tažnou oj, která se nezapínala jen na přední nohu podvozku, ale byla napínacími ocelovými lany propojena i k oběma hlavním. Při pokusu o stažení z dráhy byla plánovaná trasa postříkána pěnou, aby se snížilo tření. Nicméně u letištního tahače Tatra 815 tzv. "placka", to nevydržela spojka a shořela. Teprve po zásahu mechaniků a odpuštění tlaku v brzdách letounu, uvolnění kol, se povedlo letoun odtáhnout z přistávací na pojezdovou dráhu. Zde byla vyměněna poškozená podvozková kola a stroj byl odtažen k opravě k hangáru "F". Po provedení opravy a záletu, letadlo odletělo z Prahy.
Uživatelé
- Ruské letectvo – k červenci 2015 70 letadel[19][20][21], v prosinci 2016 107 letadel.
- Alžírské letectvo – V roce 2016 Alžírsko objednalo 12 stíhacích bombardérů Su-34.[22]
Specifikace (Su-34)
![](../I/Sukhoi_Su-34.svg.png.webp)
Technické údaje
- Posádka: 2
- Rozpětí: 14,70 m
- Délka: 23,30 m
- Výška: 6,09 m
- Nosná plocha: 62,04 m²
- Vzletová hmotnost: 39 000 kg
- Max. vzletová hmotnost: 45 100 kg
- Motor: 2× dvouproudový motor Ljulka-Saturn AL-31 FM1
- Tah motoru: 2× 132 kN
Výkony
- Max. rychlost:
- Ve velkých výškách: Mach 1,8+ (≈2 000 km/h, 1 200 mph)
- V malých výškách: Mach 1,2 (1 400 km/h, 870 mph) na úrovni mořské hladiny
- Dolet: 1 100 km (680 mi) na úrovni mořské hladiny
- Bojový rádius: 1 000+ km (cca 680 mi)
- Přeletový dolet: 4 000 km (2 490 mi)
- Dostup: 15,000 m (49,200 ft)
- Poměr tah/hmotnost: 0,68
Výzbroj
- 1× 30mm kanón GŠ-30-1, 8 000 kg munice (pumy, rakety)
Odkazy
Reference
- Su-32/34 page Archivováno 30. 6. 2011 na Wayback Machine. Sukhoi.
- http://lenta.ru/news/2014/03/21/su34/
- Russian Air Force receives 4 new Su-34 fighter-bombers [online]. Sukhoi, 24/12/2010 [cit. 2011-01-09]. Dostupné v archivu pořízeném dne 29-09-2011. (anglicky)
- Su-34 in the sky [online]. Sukhoi, 12/10/2006 [cit. 2011-01-09]. Dostupné v archivu pořízeném dne 29-09-2011. (anglicky)
- Zahájena plná sériová výroba letounů Su-34 [online]. ATM, 2008-01-14 [cit. 2008-01-15]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2008-01-17.
- Andrews, Thomas,"Suchoj Su-27/Su-30 Family," International Air Power Review, Volume 8, Spring 2003.
- ROGOWAY, Thomas Newdick and Tyler. Russia’s Su-34 Fullback Strike Jet Is The King Of Hauling Gas. The Drive [online]. [cit. 2022-02-20]. Dostupné online. (anglicky)
- Why do they call it in the West Hell duck?Unique facts about the Sukhoi-34 #su34 #hellduck. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online.
- Oružia ne chvatit [online]. vedomosti.ru [cit. 2010-07-15]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2010-12-20. (rusky)
- Air Force to buy 58 Su-34 Fullback fighter-bombers by 2015 [online]. rian.ru, 7.7.2006 [cit. 2010-07-15]. Dostupné online. (anglicky)
- http://lenta.ru/news/2011/12/09/su34/
- Очередные два Су-34
- Russian Air Force destroys 20 ISIS tanks near Palmyra
- Russian jets hit 12 ISIS targets in Syria, 'cause panic among extremists'
- ISIS lost most of its ammunition & heavy vehicles in Russian airstrikes
- ISIS retreating in Syria, missile system destroyed, 33 targets hit
- Syrian jihadists feud & bomb each other over funds as Russian jets destroy supply lines
- Ukraińska poczta jest dumna z listonosza-weterana, który strącił rosyjski samolot. Noizz [online]. 2022-03-05 [cit. 2022-03-06]. Dostupné online. (polsky)
- ВВС России получили два сверхплановых фронтовых бомбардировщика Су-34 - Еженедельник "Военно-промышленный курьер" [online]. [cit. 2015-04-07]. Dostupné online. (anglicky)
- Минобороны получило партию новейших бомбардировщиков для базы в ЮВО [online]. Dostupné online. (anglicky)
- Четыре новых истребителя сегодня отправятся на службу в российских ВВС [online]. Dostupné online. (anglicky)
- Alžírsko nakoupí ruské Su-34 Fullback [online]. Armádní noviny [cit. 2016-02-15]. Dostupné online. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Suchoj Su-34 na Wikimedia Commons
Galerie Suchoj Su-34 na Wikimedia Commons
- (česky) Su-32FN na military.cz
- (česky) na czech.ruvr.ru
- (česky) RusLet - Velká encyklopedie ruského a čínského letectví
- (rusky) Su-32 - video