Johannes Kepler
Johannes Kepler (27. prosince 1571 Weil der Stadt – 15. listopadu 1630 Řezno) byl německý matematik, astrolog, astronom, optik a evangelický teolog. Především ve starší české literatuře se používá i počeštěná forma jeho křestního jména Jan, neboť několik let působil v Praze na dvoře císaře Rudolfa II.[1][2] V Praze také formuloval dva ze tří Keplerových zákonů.
Johannes Kepler | |
---|---|
![]() Portrét Johanna Keplera z roku 1620 | |
Narození | 27. prosince 1571 Weil der Stadt, Německo |
Úmrtí | 15. listopadu 1630 Řezno, Německo |
Státní příslušnost | Německé |
Obory | Matematika, astrologie a astronomie |
Známý díky | Keplerovým zákonům |
Manžel(ka) | Barbara Müller (od 1597) |
Rodiče | Heinrich Kepler a Katharina Keplerin |
Příbuzní | Margarethe Maickler (sourozenec) |
Podpis | ![]() |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](../I/Sn1604kepler.jpg.webp)
![](../I/Kepler-solar-system-1.png.webp)
Biografie
Narodil se 27. prosince 1571 ve svobodném císařském městě Weil der Stadt, které je vzdáleno třicet kilometrů od Stuttgartu. Jeho děd Sebald Kepler (1519–1596) byl dokonce starostou tohoto města. Rodina se často ocitala ve finanční tísni, jelikož Johannův otec Heinrich se živil nejistým povoláním obchodníka, které mu moc nevynášelo, a tak často rodinu opuštěl, aby sloužil jako žoldák v zahraničí. Ani jeho matce Katharině, bylinkářce a dceři hostinského, se nedařilo a byla dokonce obviněna z čarodějnictví. Rodina se později odstěhovala do Ellmendingenu, kde měl jeho otec pronajmut hostinec "Slunce".
![](../I/Kepler-Geburtshaus.jpg.webp)
Johannes se narodil předčasně a jako velmi slabé dítě byl pak často nemocen. Roku 1575 prodělal nákazu neštovicemi, které mu natrvalo narušily zrak. Navzdory jeho špatnému stavu v něm matka již jako u dítěte začala pozorovat stále větší a neobvyklé zájmy. Ukázala mu kometu z roku 1577 a zatmění slunce z roku 1580.
Kepler navštěvoval první třídu latinské školy v Leonbergu a druhou třídu stejného rázu v Ellmendingenu. V letech 1580 a 1581 musel Kepler své vzdělání přerušit. Roku 1582 nastoupil do třetí třídy latinské školy. Od 16. října 1584 navštěvoval Kepler klášterní školu v Adelbergu. Od 26. listopadu 1586 studoval Kepler na vyšší protestantské škole v Klášteře Maulbronn.
Poté, co získal stipendium, začal v roce 1589 navzdory skromným rodinným poměrům studovat teologii v evangelickém klášteře v Tübingenu. Jeho učitelem matematiky byl Michael Mästlin. Mästlin mu též vysvětlil Koperníkův heliocentrický systém, kde na rozdíl od Ptolemaiova systému planety neobíhají kolem Země. Byl stejného názoru jak Mikuláš Koperník a diskutoval o něm ve studentských debatách.
![](../I/Kepler_Mars_retrograde.jpg.webp)
Kepler ve Štýrském Hradci
![](../I/House_of_Johannes_Kepler.JPG.webp)
![](../I/Kepler_Graz_3052.JPG.webp)
Kepler chtěl původně být protestantským duchovním. Roku 1594 však ve svých 23 letech šel na studia matematiky na protestantské vysoké škole ve Štýrském Hradci. V Hradci začal Kepler zpracovávat kosmologickou teorii založenou na koperníkovském pohledu na svět. Na konci roku 1596 své dílo vydal jako Mysterium Cosmographicum.
Roku 1595 Johannes potkal třiadvacetiletou Barbaru Müllerovou, která byla již dvakrát ovdovělá a měla jednu dceru. Barbara měla veliký majetek, a tak její otec v Keplerovi neviděl nic než chudého studenta. Nakonec otec ale ustupuje a k svatbě dochází v dubnu 1597. Z tohoto manželství vyšlo pět dětí. Jeden syn s dcerou (Heinrich a Sussana) se nedožili dospělého věku. Pak se jim narodili děti Susanna (* 1602), Friedrich (* 1604) a Ludwig (* 1607).
Roku 1590 začal psát dopisy Galileu Galileovi, ten mu však důkladně odpověděl jen jednou. Roku 1599 Keplera Tycho Brahe přesvědčuje, aby s ním šel studovat do Prahy.
Kepler jako dvorní císařský matematik v Praze
![](../I/Karlova_str_No4%252C_Prague_Old_Town.jpg.webp)
Roku 1600 se již Kepler nachází v Praze a dělá asistenta Tychu Brahovi. Společná práce obou vědců v Praze a na zámku v Benátkách nad Jizerou nebyla ovšem lehká, byť se oba dva svým rozlišným nádáním doplňovali. Brahe byl excelentním pozorovatelem, jeho matematické schopnosti byly avšak ohraničeny. Vynikající matematik Kepler pak na druhou stranu skrze svou krátkozrakost nemohl vůbec pozorovat hvězdy. Brahe se snažil Keplera učit tak, aby Kepler měl nejlepší výsledky.
Po Brahově smrti roku 1601 byl Kepler jmenován císařským dvorním matematikem. Jako císařský dvorní matematik byl Kepler zodpověden za císařské horoskopy a byl pověřen sestavit rudolfinské tabulky.
V říjnu 1604 pozoruje Kepler Supernovu, která nesla později jméno Keplerova hvězda. Kepler též předložil vědecké údaje o tepové frekvenci a svá pozorování upřesnil roku 1618.
V nekonečných výzkumech pracovali Kepler a Brahe s velmi přesnými pozorovacími daty, ovšem po Brahově skonu Kepler zjistil, že některé jejich teorie potřebují vylepšit. Poté začal navrhovat nový astronomický systém. Na základě Koperníkova systému poprvé určil skutečné oběžné dráhy planet, aniž by od začátku upřesnil, že musí jít o kombinaci rovnoměrně procházejících kruhových drah. Po dlouhé práci identifikoval dráhu Marsu a poté určil jak se mění orbitální rychlost planety podél oběžné dráhy. Všecky tyto své výzkumy shrnul roku 1609 do díla Astronomia nova. Tato kniha obsahuje i první a druhý Keplerův zákon.
Roku 1611 popsal vznik sněhové vločky. Tento rok se mu však stal osudným. Jeho tři děti se nakazily neštovicemi a jeho šestnáctiletý syn Friedrich umírá. Zanedlouho umírá i Keplerova žena a Kepler se stěhuje do Lince.
Později v roce 1626 odešel do Ulmu.
V pozdějším věku se podle některých životopisců už nemohl věnovat pozorování, protože trpěl krátkozrakostí a hvězdy patrně vůbec neviděl.
Dílo
Ve svých pracích se zabýval astronomií, matematikou, mechanikou, krystalografií a astrologií. V roce 1615 vyšla jeho práce Nova Stereometria Doliorum Vinariorum, ve které počítal objemy těles, které vznikly rotací kuželoseček kolem osy ležící v jejich rovině. Přitom použil infinitezimálních metod a toto dílo znamenalo významný krok ke vzniku moderních integračních metod. V práci Harmonices Mundi (1619) systematicky studoval mimo jiné problematiku konvexních a hvězdicovitých mnohoúhelníků a publikoval svůj třetí zákon.
Ztotožňoval se s odsouzením Giordana Bruna, a jeho učení o Vesmíru plném sluncí považoval za kacířství. Což souviselo s Keplerovým požadavkem, aby poznání vědecké bylo v souladu s pravdami teologickými.[3]
- Mysterium Cosmographicum (Kosmografické mystérium, 1596)
- De Fundamentis Astrologiae Certioribus K pevnějším základům astrologie (1601)
- Astronomiae Pars Optica (Optická část astronomie, 1604)
- De Stella nova in pede Serpentarii (O nové hvězdě v Hadonošových nohách, 1604)
- Astronomia nova (Nová astronomie, 1609)
- Dissertatio cum Nuncio Sidereo (Rozprava s Hvězdným poslem, 1610)
- Dioptrice (Dioptrika , 1611)
- De nive sextangula… (O šestiboké sněhové vločce, 1611)
- Nova stereometria doliorum vinariorum (Nová stereometrie vinných sudů, 1615)
- Epitome astronomiae Copernicanae (1618–1621). Tato práce, v českém překladu „Výtah z Koperníkovy astronomie", má 7 dílů a vycházela postupně nejprve v Linci a později ve Frankfurtu. Byla to jakási první moderní učebnice hvězdářství, která dokazovala správnost Koperníkova učení. Katolická církev tento spis již v roce 1619 zařadila na Index zakázaných knih.[4][5] Ještě ve vydání Indexu z roku 1834 bylo toto dílo uvedeno,[6] vyškrtnuto z Indexu bylo (společně se spisy Koperníka a Galilea) v roce 1835.[7]
- Harmonices mundi (Harmonie světů, 1619)
- Tabulae Rudolphinae (Rudolfínské tabulky, 1627)
- Somnium (Sen, 1634)
Keplerovy zákony
Tři základní zákony pohybu nebeských těles:
- Planety obíhají kolem Slunce po eliptických drahách, v jejichž jednom společném ohnisku je Slunce.
- Obsahy ploch opsaných průvodičem planety (spojnice planety a Slunce) za stejný čas jsou stejně velké. Neboli: Úsečka spojující Slunce s planetou opíše za stejný čas také stejně velkou plochu.
- Poměr druhých mocnin oběžných dob dvou planet je stejný jako poměr třetích mocnin jejich velkých poloos (středních vzdáleností těchto planet od Slunce).
Kepler a astrologie
![](../I/Kepler-Wallenstein-Horoskop.jpg.webp)
Za svůj život sestavil na 800 horoskopů, včetně svého. Na základě jeho výroku, že „astronomie je moudrou matkou a astrologie záletnou dcerkou, která aby svou matku udržela při životě se prodává každému zájemci, který chce a může zaplatit“, se dodnes traduje, že se astrologií zabýval pouze za účelem finančního zisku. Kepler však astrologii také později obhajoval, když mimo jiné napsal: „…naprosto neklamné zjištění – tak jisté, jak jen lze doufat – že organismy jsou podněcovány sublunárními konjunkcemi a aspekty planet, mě přimělo a přinutilo překonat své záporné stanovisko…“ Odmítal sice pověry a bezduché přijímání soudobých astrologických výkladů, ale zdůrazňoval závislost astrologie na empirii a vytvořil tak v jistém smyslu moderní, dnes převažující pojetí astrologie.[8] Uvažoval dokonce o vlivu budov a hor, zastiňujících planety a hvězdy v okamžiku narození.
Svými kosmologickými zákony se snažil doložit staré pythagorejské učení o harmonii sfér a astrologii přispěl i možností lépe a přesněji propočítávat horoskopy. Do sestavování horoskopů například jako první zavedl dekagonální řadu aspektů (decil, kvintil, tredecil, bikvintil).
Na základě svých astronomických a astrologických výpočtů odhadl datum narození Ježíše na rok 7 př. n. l., kdy proběhla nepříliš častá vícenásobná konjunkce (podobná nastala až v roce 1942).
![](../I/Altanek_Jan_Kepler_Regensburg.JPG.webp)
![](../I/Jan_Kepler_busta_Regensburg.JPG.webp)
Na počest Johanna Keplera
![](../I/Brahe_kepler.jpg.webp)
- Gymnázium Jana Keplera, které stojí v místě, kde Kepler bydlel během svých pobytů v Praze
- Kepler – kráter na Měsíci
- Kepler – kráter na Marsu
- Kepler Dorsum – hřeben na Phobosu (Kepler předpověděl existenci měsíců Marsu již v roce 1610)
- (1134) Kepler – asteroid
- univerzita v Linci
- kosmická sonda Kepler, jež má hledat Zemi podobné exoplanety
- druhá mise bezpilotní zásobovací lodi ATV byla pojmenována Johannes Kepler
- Keplerovo jméno bylo umístěno pod okna Národního muzea v Praze, viz 72 jmen na budově Národního muzea.
- Kepler jako označení nese také grafické jádro firmy nVidia ... Např. grafická karta GTX 650 Ti s jádrem GK106 Kepler.
- Kepler je kódové označení verze 4.3 vývojového prostředí Eclipse.
Obraz v umění
- 2003 Oldřich Daněk: Rudolfinská noc : rozhlasová hra o astronomovi a městě. Český rozhlas, rozhlasová úprava a režie Josef Henke. Dramaturg Pavel Minks. Osoby a obsazení: Jan Kepler (Jaroslav Kepka), Bürgi (Lukáš Hlavica), Toledano (Miroslav Středa), Tycho Brahe (Alois Švehlík), Rudolf II. (František Němec), Vaitauer (Antonín Molčík), Kristina (Taťjana Medvecká), Hoffmann (Petr Pelzer), Kateřina (Hana Maciuchová), Russworm (Jiří Klem), Bacháček (Otomar Krejča), holka (Valérie Zawadská), Don Baltazar (Rudolf Pellar)[9]
Odkazy
Reference
- ŠVEJDA, Antonín. Kepler a Praha. [s.l.]: Národní technické muzeum 108 s. Dostupné online. ISBN 978-80-7037-130-5. (česky)
- HORSKÝ, Zdeněk. Kepler v Praze. [s.l.]: Mladá fronta 296 s. Dostupné online. (česky) Google-Books-ID: GWfvAAAAMAAJ.
- BARKER, Peter; GOLDSTEIN, Bernard R. Theological Foundations of Kepler's Astronomy. Osiris. 2001, roč. 16, s. 88–113. Dostupné online [cit. 2021-09-11]. ISSN 0369-7827.
- Ottův slovník naučný: illustrovaná encyklopaedie obecných vědomostí. 14. díl. V Praze: J. Otto, 1899. 1066 s. [Viz str. 169.]
- CETL, Jiří aj. Průvodce dějinami evropského myšlení. 1. vyd. Praha: Panorama, 1985. 634 s. [Viz str. 279.]
- Index librorum prohibitorum sanctissimi Domini Nostri Pii Septimi Pontificis Maximi jussu editus : Tertia editio, auctior atque emandatior. Neapoli : Ex typographia Xaverii Giordano, 1834. - XLVI, 372 s. [Viz str. 181.]
- GRIGULEVIČ, Iosif Romual'dovič. Dějiny inkvizice. 2., přeprac. vyd. Přeložila Vlasta Boudyšová. Praha: Svoboda, 1982. 388 s. [Viz str. 321.]
- Dějiny astrologie od starověku po osvícení
- Oldřich Daněk: Rudolfinská noc [online]. Český rozhlas, 2017-06-29 [cit. 2017-06-29]. Dostupné online.
Literatura
- Zdeněk Horský: Kepler v Praze, Praha, Mladá fronta, 1980
- Josef Janáček: Valdštejn a jeho doba 2. vydání: Praha, Epocha, 2003, ISBN 80-86328-17-1
- KEPLER, Johannes. Dioptrika. Olomouc: Vladimír Chlup, 2011. Dostupné online. ISBN 9788090395831.
- SMOLÍK, Josef. Mathematikové v Čechách od založení university Pražské až do počátku tohoto století. Praha: vl.n., 1864. Dostupné online. - kapitola Jan Kepler, s. 108–112.
- Šolcová, Alena: Johannes Kepler, zakladatel nebeské mechaniky, Prometheus Praha, 2004. ISBN 80-7196-274-0
- Ottův slovník naučný: illustrovaná encyklopaedie obecných vědomostí. 14. díl. V Praze: J. Otto, 1899. 1066 s. [O Keplerovi viz str. 165–171.] Dostupné online
- McGREAL, Ian Philip, ed. Velké postavy západního myšlení: slovník myslitelů. Překlad Martin Pokorný. Vyd. 1. Praha: Prostor, 1997. 707 s. Obzor; sv. 10. ISBN 80-85190-61-3. [Stať „Johannes Kepler" je na str. 224–229.]
- CETL, Jiří aj. Průvodce dějinami evropského myšlení. 1. vyd. Praha: Panorama, 1985. 634 s. [Kapitola „Johannes Kepler – nová astronomie" je na str. 274–280; autorem je Petr Horák.]
- RÖD, Wolfgang. Novověká filosofie. I, Od Francise Bacona po Spinozu. Překlad Jindřich Karásek. Vyd. 1. Praha: OIKOYMENH, 2001. 383 s. Dějiny filosofie; sv. 8. ISBN 80-7298-039-4. [Kapitola „Johanes Kepler" je na str. 59–61.]
- (německy) Max Caspar: Kepler, Stuttgart, 1948
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Johannes Kepler na Wikimedia Commons
- Tento článek obsahuje text (licence CC-BY 3.0 Unported) ze stránky z webu Významní matematici v českých zemích. Autor původního textu: Jaroslav Folta, Pavel Šišma.
Osoba Johannes Kepler ve Wikicitátech
Autor Johannes Kepler ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Johannes Kepler
- Keplerovo museum z dob jeho pobytu v Praze
- Johannes Kepler K pevnějším základům astrologie Archivováno 18. 9. 2020 na Wayback Machine