Ladislav Lis
Ladislav Lis (24. dubna 1926 Mlaka – 18. března 2000 Sosnová) byl český a československý politik, v 50. letech předseda ČSM, v roce 1968 funkcionář KSČ v Praze, za normalizace disident, signatář a v roce 1982 také mluvčí Charty 77, po sametové revoluci poslanec Sněmovny národů Federálního shromáždění za Občanské fórum, později za Občanské hnutí.
JUDr. Ladislav Lis | |
---|---|
Poslanec Federál. shromáždění (SN) | |
Ve funkci: 1989 – 1990 | |
Ve funkci: 1990 – 1992 | |
Stranická příslušnost | |
Členství | KSČ (1943-60, 1968-69) bezpartijní (OF) (1989-91) OH (1991-93) ČSSD (1993-) |
Narození | 24. dubna 1926 Mlaka ![]() |
Úmrtí | 18. března 2000 (ve věku 73 let) Sosnová ![]() |
Alma mater | VŠ ÚV KSČ Praha Univerzita Karlova |
Profese | politik a právník |
Ocenění | Řád Tomáše Garrigua Masaryka ![]() |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Život
![](../I/Ladislav_Lis.jpg.webp)
Zdroje se rozcházejí ohledně místa jeho narození. Publikace Kdo je kdo z roku 1991 uvádí Mlaka, okr. Písek,[1] slovník Kdo byl kdo v našich dějinách 20. století zase Mláka na Písecku.[2] Podle dalšího zdroje bylo jeho rodiště v obci Mlaka u Čížové na Písecku,[3] pamětní deska L. Lise udává místo narození Mlaka u Písku[4] a katalog jihočeské knihovny zase Mladotické Mlaky.[5] V regionu Písecka se kromě vesnice Mladotické Mlaky nachází ještě osada Mlaka v obci Kluky.
V letech 1941–1948 pracoval jako strojní zámečník v Praze. Zde v roce 1943 vstoupil do Komunistické strany Československa v ilegalitě a účastnil se odboje.[2]
Po válce se začal politicky angažovat. V roce 1948 působil ve vedení organizace ROH v podniku ČKD Praha. Byl aktivní také v prokomunistickém mládežnickém hnutí. Po únorovém převratu roku 1948 se stal tajemníkem Městského výboru Československého svazu mládeže v Praze. V roce 1952 byl dokonce jmenován předsedou ČSM poté, co z této funkce byl sesazen Zdeněk Hejzlar. Celostátní konference KSČ ho 18. prosince 1952 navíc zvolila kandidátem Ústředního výboru KSČ.[6][7] Z funkce v ČSM byl uvolněn poté, co v roce 1953 protestoval proti měnové reformě.
Od roku 1953 studoval na Vysoké stranické škole při ÚV KSČ, kterou dokončil roku 1957. V letech 1957–1960 působil jako pracovník aparátu Ústředního výboru KSČ. Roku 1960 byl ovšem ze strany vyloučen a živil se do roku 1966 jako dělník, úředník či bagrista. V letech 1967–1972 vystudoval práva na Univerzitě Karlově v Praze. V roce 1968 byl rehabilitován a v období červen – září 1968 zastával post tajemníka Městského výboru KSČ v Praze. Po invazi vojsk Varšavské smlouvy do Československa byl již v září 1968 z této funkce odvolán a roku 1969 podruhé vyloučen z KSČ. V letech 1968–1969 byl pracovníkem Sociologického politologického ústavu Univerzity Karlovy.[6][7]
V letech 1969–1979 pracoval jako dřevorubec, roku 1977 podepsal Chartu 77, roku 1982 byl mluvčím a byl celkem čtyřikrát vězněn, v letech 1984–1987 byl pod policejním dohledem. Disident Václav Benda zaslal roku 1984 dopis účastníkům kongresu Wege zu einer Europäischen Friedensordnung, ve kterém je prosil, aby protestovali proti Lisově věznění a další perzekuci.[8] Byl členem Výboru na obranu nespravedlivě stíhaných (VONS), místopředsedou Českého helsinského výboru, Hnutí za občanskou svobodu (HOS) a od roku 1985 Mezinárodní federace pro lidská práva (FIDH).[9][7] V 80. letech spoluzakládal samizdatové Lidové noviny.
Profesně je k roku 1989 uváděn jako právník - invalidní důchodce, bytem Praha.[10] V prosinci 1989 zasedl v rámci procesu kooptací do Federálního shromáždění po sametové revoluci do české části Sněmovny národů (volební obvod č. 7 – Praha 8, hlavní město Praha) jako bezpartijní poslanec, respektive poslanec za Občanské fórum. Mandát obhájil za OF ve volbách roku 1990. V roce 1991 po rozkladu Občanského fóra přešel do klubu Občanského hnutí. Ve Federálním shromáždění setrval do voleb roku 1992.[11][12][13] Jako předseda branně-bezpečnostního výboru se podílel na jednáních o odchodu sovětských vojsk.
V roce 1993 přestoupil z Občanského hnutí do ČSSD, v roce 1996 neúspěšně kandidoval do senátu za obvod Česká Lípa. Žil v Pekle u Sosnové u České Lípy, kde se věnoval chovu koz a kde také zemřel.
Odkazy
Reference
- Kdo je kdo 91/92, sv. I.. Praha: Nakladatelství Kdo je kdo 1991, str. 544.
- kol. aut.: Kdo byl kdo v našich dějinách 20. století. Praha: Libri, 1994. ISBN 80-901579-5-5. S. 323. (česky) Dále jen: Kdo byl kdo.
- Životopis Ladislava Lise [online]. kozy.cz [cit. 2015-08-26]. Dostupné online. (česky)
- Fotografie pamětní desky L. Lise.
- Významná výročí regionálních osobností jižních Čech [online]. cbvk.cz [cit. 2015-08-26]. Dostupné online. (česky)
- Přehled funkcionářů ústředních orgánů KSČ 1945 - 1989 [online]. www.cibulka.net [cit. 2012-06-13]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2015-01-29. (česky)
- Kdo byl kdo. 323
- BENDA, Václav. Obracím se na vás s naléhavou výzvou. In: BENDA, Patrik. Noční kádrový dotazník a jiné boje: Texty z let 1977-1989. Praha: Agite/Fra, 2009. ISBN 978-80-86603-85-8. S. 314–316.
- Kdo je kdo. ČR 91/92. Praha 1991, str. 544
- Návrh na volbu nových poslanců Sněmovny národů [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-06-13]. Dostupné online. (česky)
- jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-06-13]. Dostupné online. (česky)
- jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2012-06-13]. Dostupné online. (česky)
- Usnesení Předsednictva Federálního shromáždění ČSSR ze dne 11. března 1986 o stanovení volebních obvodů pro volby do Federálního shromáždění [online]. mvcr.cz [cit. 2012-06-13]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2010-08-16. (česky)
Související články
Externí odkazy
- Obrázky k tématu Ladislav Lis na Obalkyknih.cz
- (česky) Ladislav Lis v parlamentu
- (česky) Portrét L. Lise
- (česky) L. Lis na portálu Totalita
- (anglicky) Nekrolog L. Lise v New York Times
- (česky) Web Spolku přátel koz