Hugo Grotius
Hugo Grotius nebo Hugo de Groot (10. dubna 1583, Delft – 28. srpna 1645, Rostock) byl holandský právník, představitel školy přirozeného práva. Byl také filozof, křesťanský apologeta, dramatik, básník a jeden z prvních představitelů politické geografie.
Hugo Grotius | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Hugo Grocio, Hugo Grotius ou Hugo de Groot |
Narození | 10. dubna 1583 Delft |
Úmrtí | 28. srpna 1645 Rostock |
Místo pohřbení | Nieuwe Kerk |
Povolání | básník, dramatik, právník, politik, diplomat, historik, filozof, teolog, advokát, vysokoškolský učitel a spisovatel |
Alma mater | Univerzita v Leidenu |
Témata | mezinárodní právo, politická filozofie a křesťanská teologie |
Manžel(ka) | Maria van Reigersberch (od 1608) |
Děti | Cornelis de Groot Mr. Pieter de Groot[1] |
Rodiče | Jan Cornets de Groot[1] a Aeltje van Overschie[1] |
Podpis | ![]() |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Byl výjimečný člověk (číst uměl ve dvou letech a doktorát z práva získal v patnácti). V roce 1613 se stal radním v Rotterdamu, přijal arminianismus a po Arminiově smrti se stal vůdcem této křesťanské skupiny. Když se roku 1618 postavil proti oranžskému princi Mořici Nasavskému, byl na doživotí uvězněn. V roce 1620 se mu podařilo uprchnout k francouzskému dvoru a v letech 1634 – 1645 byl v Paříži švédským velvyslancem.
V právních otázkách kritizoval humanisty, kterým vyčítal jmenovitě to, že vyzdvihovali dokonalost klasického římského práva a většinou mu připisovali až „úroveň nepsaného rozumu a spravedlnosti“ (scripta ratio et iustitia). Dokonalé a spravedlivé právo je možné podle Grotia odvodit jen z rozumu a lidské přirozenosti.
Ve své knize Mare Liberum (1609) se zabýval otázkou politického členění moře a zastával názor, že „širé moře patří všem.“
Dílo
![](../I/381px-Grotius_de_jure_1631.jpg.webp)
- Adamus exul (Adamův exil) – 1601
- De republica emendanda, 1601
- Parallelon rerumpublicarum (Srovnání ústav), 1602
- De iure praedae, 1604
- Christus patiens (Umučení Krista) – Leiden, 1608
- Mare Liberum (Svobodné moře) – Leiden, 1609
- De antiquitate reipublicae Batavicae, 1610
- Ordinum pietas, (Zbožnost) 1613
- Ordinum Hollandiae ac Westfrisiae pietas (Zbožnost v Holandsku a Západním Frísku) – Leiden, 1613
- De satisfactione Christi adversus Faustum Socinum (Spasení v Kristu podle Fausta Socina) – Leiden, 1617
- Defensio fidei catholicae de satisfactione (Obrana víry ve spasení pro všechny), 1617
- Bewijs van den waaren godsdienst (Důkaz pravdivého náboženství) – Rotterdam, 1622
- Apologeticus (Obhajoba) – Paris, 1622
- De iure belli ac pacis (O právu války a míru), 1625
- De veritate religionis Christianae (O pravdě křesťanského náboženství), 1627 (česky 2014)
- Inleydinge tot de Hollantsche rechtsgeleertheit (Úvod do holandského práva), 1631
- Sophompaneas (Josef) – Amsterdam, 1635
- De origine gentium Americanarum dissertatio (Disertace o původu amerických národů) – Paris 1642
- Via ad pacem ecclesiasticam (Cesta k náboženskému míru), 1642
- Annotationes in Vetus Testamentum (Komentář ke Starému zákonu Bible) – Amsterdam, 1644
- De imperio summarum potestatum circa sacra, 1647
- De fato (O předurčení), 1648
- Annotationes in Novum Testamentum (Komentář k Novému zákonu Bible) – Amsterdam and Paris, 1641–50
- Annales et historiae de rebus Belgicis (Historie Nizozemců), 1657
Reference
- Leo van de Pas: Genealogics.org. 2003.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Hugo Grotius na Wikimedia Commons
Encyklopedické heslo Grotius v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Osoba Hugo Grotius ve Wikicitátech