Charles Valentin Alkan
Charles Valentin Alkan, narozen jako Charles-Valentin Morhange, (30. listopadu 1813 Paříž – 29. března 1888 Paříž) byl francouzský pianista a skladatel.
Charles Valentin Alkan | |
---|---|
![]() | |
Základní informace | |
Rodné jméno | Charles-Valentin Morhange |
Narození | 30. listopadu 1813 Paříž |
Úmrtí | 29. března 1888 (ve věku 74 let) Paříž |
Místo pohřbení | Montmartre |
Povolání | hudební skladatel, klavírista, jazykovědec, překladatel, hudební pedagog, překladatel Bible, hudebník a varhaník |
Nástroje | varhany a klavír |
Významná díla | Grande sonate 'Les quatre âges' Le chemin de fer, Op. 27 Trois morceaux dans le genre pathétique Comme le vent Trois grandes études … více na Wikidatech |
Příbuzní | Napoléon Alkan[1] (sourozenec) |
Podpis | ![]() |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
Charles-Valentin se narodil 30. listopadu 1813 v Paříži do židovské rodiny. Jeho otec se jmenoval Alkan Morhange a Charles-Valentin i jeho bratr později začali používat otcovo křestní jméno jako své příjmení.
Chlapcovo hudební nadání se projevilo již v raném dětství. Na Pařížskou konzervatoř vstoupil již ve věku šesti let a studoval hru na klavír a na varhany. Jeho učitelem byl Pierre-Joseph-Guillaume Zimmermann, mezi jehož žáky patřili i další slavní francouzští skladatelé, jako Georges Bizet, César Franck, Charles Gounod a Ambroise Thomas. V sedmi letech získal první cenu z hudební teorie. Když mu bylo devět let označil Luigi Cherubini za mimořádné, jak jeho techniku, tak i schopnosti. Svou skladbu označenou opusovým číslem 1, napsal Alkan ve roce 1828, když mu bylo 14 let.
Ve svých dvaceti letech koncertoval v nejvyšších společenských kruzích a vyučoval hudbě. Mezi jeho přátele patřili Franz Liszt, Frédéric Chopin, George Sandová a Victor Hugo. Ve dvaceti čtyřech letech si vybudoval pověst jednoho z největších klavírní virtuózů své doby. I Franz Liszt o Alkanovi prohlásil, že má nejdokonalejší techniku jakou kdy viděl.
![](../I/Alkanspedalier.jpg.webp)
Po roce 1850 se Alkan zabýval komponováním pro pedálový klavír. Firma Érard postavila pro něj nový klavír. První veřejný koncert na tento nástroj uskutečnil v roce 1852 s pozitivním diváckým i kritickým ohlasem. Řadu svých skladeb pak předepisoval „pro varhany nebo pedálový klavír“.
Přes slibně započatou kariéru, se z různých osobních důvodů stahoval do ústraní a na veřejnosti vystupoval pouze příležitostně. Existují životní období o kterých není nic známo. Jindy se zase nadlouho ponořil do studia Bible a Talmudu a obě tyto knihy přeložil z původních jazyků do francouzštiny.
![](../I/Alkan_tomb.jpg.webp)
Charles Valentin Alkan zemřel v Paříži 29. března 1888 ve věku 74 let. Je pohřben na hřbitově na Montmartru.
Měl 6 bratrů a sestru. Sestra Céleste Alkan Meyer Marix(1811–1897) byla rovněž klavírní virtuózkou. Bratr Napoléon Alkan (1826–1906) se stal hudebním skladatelem a učil na Pařížské konzervatoři. Uvádí se, že klavírista Elie-Miriam Delaborde (1839–1913) byl jeho nemanželským synem.
Dílo
Alkan komponoval skladby převážně určené klavíru. Jeho díla se vyznačují mimořádnou technickou obtížností. Etudy pro všechny durové i molové tóniny op. 35 a 39 svou obtížností převyšují legendární Transcendentální etudy Franze Liszta. K tomu je třeba přičíst i modulace do nezvyklých tónin a purismus v oblasti harmonie, takže lze v jeho skladbách nalézt i trojnásobné křížky.
Hudebně jsou jeho díla v mnoha ohledech nekonvenční a inovativní. Některé z jeho vícevětých skladeb vykazují tzv. „progresivní tonalitu“ známou např. z díla dánského skladatele Carla Nielsena. Např. jeho 1. komorní koncert začíná v a-moll a končí v E-dur.
Po mnoho let smrti byl Alkan jako skladatel téměř zapomenut. O renezanci Alkanova díla se zasloužil zejména klavírista, skladatel a dirigent Ronald Smith, který také napsal Alkanův podrobný životopis.
Díla podle opusových čísel
Opusová čísla podle skladatele. Některá jsou vynechána a jiná se opakují. Pokud není uvedeno jinak, jde vesměs skladby pro klavír.
- op. 1 – Variace na téma z Klavírního koncertu č. 3 "L'orage"Variations Daniela Steibelta (1836)
- op. 2 - Les Omnibus, Variace C dur (1828)
- op. 3 - Il Etait un p'tit Homme, Rondoletto A dur (1829)
- op. 4 - Rondo brillant pour piano et cordes A dur (1834)
- op. 5 - Largo al factotum, air du Barbier de Séville arrangé en rondo brillant (ztraceno. 1834)
- op. 8 - 6 Morceaux Caractéristiques
- op. 10 - 2 Concertos da Camera pro klavír a orchestr
- op. 12 - Rondeau chromatique h moll (1833)
- op. 12 - 3 Improvisations dans le Style Brilliant (1837, Richault)
- op. 15 - 3 Morceaux dans le Genre Pathétique (1837; No.3 (Morte) es moll
- op. 16 - 3 Etudes de Bravoure (Scherzi) (183nor
- op. 16 - 3 Sets of Variations
- op. 16 - 6 Morceaux Caractéristiques
- op. 17 - Le Preux, Etude de concert B dur (1844)
- op. 17 - Finale (Marche) d moll (1840)
- op. 21 - Grand Duo Concertant fis moll (1842)
- op. 22 - Nocturne H dur (1844)
- op. 23 - Saltarelle e moll (1844)
- op. 24 - Gigue et Air de Ballet dans le Style Ancien (1844)
- op. 25 - Alleluia F dur (1844)
- op. 26 - Marche Funèbre es moll (1846)
- op. 26 - Grande Fantasie sur Don Juan e moll-C dur (1844)
- op. 27 - Marche triomphale H dur (1846)
- op. 27 - Le Chemin de Fer, Etude d moll (1844)
- op. 29 - Bourrée d'Auvergne, Etude c moll (1846)
- op. 30 - Piano Trio g moll (1846)
- op. 31 - 25 Preludes (1847
- op. 32 - 1er & 2e Recueil d'Impromptus (1848, 1849)
- op. 33 - Grande Sonate Les Quatre Ages (1847)
- op. 34 - Scherzo focoso h moll (1847)
- op. 35 - 12 Etudes v durových tóninách (1848)
- op. 37 - 3 Marches quasi da Cavalleria (1857)
- op. 38 - 1er & 2e Recueil de Chants (1857)
- op. 39 - 12 Etudes v mollových tóninách (1857)
- op. 40 - 3 Marches (1857)
- op. 41 - 3 Petites Fantaisies (1857)
- op. 42 - Réconciliation, Petit Caprice en Forme de Zorcico C dur (1857)
- op. 45 - Salut, Cendre de Pauvre! B dur (1857)
- op. 46 - Minuetto alla Tedesca a moll (1857)
- op. 47 - Sonate de concert E dur pro violoncello a klavír (1856)
- op. 50 - Capriccio alla Soldatesca a moll (1859)
- op. 50bis - Le Tambour bat aux Champs h moll (1859)
- op. 51 - 3 Menuets (1859)
- op. 52 - Super Flumina Babylonis (parafráze na žalm CXXXVII) g moll (1859)
- op. 53 - Quasi Caccia A dur (1859)
- op. 54 - Benedictus d moll (1859)
- op. 55 - Une fusée, Introduction et Impromptu in B dur-d moll (1859)
- op. 57 - 2 Nocturnes (1859)
- op. 60 - Ma Chère Liberté, et Ma Chère Servitude (1859)
- op. 60bis - Le Grillon, Nocturne B dur (1859)
- op. 61 - Sonatine a moll (1861)
- op. 63 - 48 Esquisses for Piano (navzdory titulu obsahuje 49 esquisses, 1861)
- op. 64 - 13 Prières (1865)
- op. 65 - 3e Recueil de Chants (1864)
- op. 66 - 11 Grands Préludes et un transcription du Messie de Hændel pro varhany (1867)
- op. 67 - 4e Recueil de Chants (1875)
- op. 69 - Impromptu sur le Choral de Luther pro varhany (1866)
- op. 70 - 5e Recueil de Chants (1872)
- op. 72 - 11 Pièces dans le style religieux, et un transcription du Messie de Hændel pro varhany (1867)
- op. 74 - Les Mois, 12 Morceaux Caracteristiques
- op. 75 - Toccatina (1872)
- op. 76 - 3 Grandes Études (1840)
Díla bez opusových čísel
- Concerto di Camera No.3 (orchestrální part ztracen, 1834)
- Etude WoO (1840)
- Pas redoublé (1840)
- Jean qui Pleure et Jean qui Rit (1840)
- Variations à la vielle (1840)
- Désir (Petite Fantasie) (1844)
- Impromptu (1844)
- Smyčcový kvartet c-moll (1846)
- Etz chajjim hi (1847)
- Zorcico, Danse Ibérienne (1849)
- Pro organo (1850)
- 3 Anciennes Mélodies Juives (1854)
- Les Regrets de la Nonnette (1854)
- Palpitamento (1855)
- 2e verset du 41e Psaume (1855)
- Étude alla barbaro (1857)
- Halelouyoh (1857)
- Stances de Millevoye (1857)
- Marcia funèbre, sulla morte d'un Pappagallo (1859)
- Le Mourant (1859)
- Petit Conte (1859)
- Petite Preludes sur les 8 Gammes du Plain-Chant (1859)
- Canon (1863)
- Saltarelle, Finale de la Sonate de Concert pour Piano et Violoncelle (aranžmá pro klavír na čtyři ruce, 1865)
- 12 Etudes pro varhany (1866)
- Fantasticheria (1867)
- Paix à la paix (1867)
- Chapeau bas! (1872)
- Bombardo-Carillon (1872)
- Rigaudons des Petits Violons et Hautbois des Louis XIV
Reference
- Alkan, Napoleon Alexandr. In: Židovská encyklopedie Brockhause a Jefrona, svazek 1.
Literatura
- Ronald Smith: Alkan. Volume 1: The Enigma. Kahn & Averill, 1976 London. ISBN 0-900707-39-9
- Ronald Smith: Alkan. Volume 2: The Music. Kahn & Averill, 1987 London. ISBN 0-900707-84-4
- Ronald Smith: Alkan: The Man, The Music. Kahn & Averill, 2000 London. ISBN 1871082730
- William Alexander Eddie: Charles Valentin Alkan: His Life and His Music. Ashgate Publishing, 2007. ISBN 978-1-84014-260-0
- François Sappey a François Luguenot: Charles Valentin Alkan. Editions Bleu Nuit, 2013 Paris. ISBN 2358840238
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Charles Valentin Alkan na Wikimedia Commons
- Charles Valentin Alkan na projektu Musopen
- Volně přístupné partitury děl od Charlese-Valentina Alkana v projektu IMSLP
- Katalog skladeb (francouzsky)
- Stránka Alkanovy společnosti. Život, dílo, literatura, obrazový materiál (francouzsky) (anglicky)
- Biografie (anglicky)