Bohumil Modrý
Bohumil Modrý (24. září 1916 Praha – 21. července 1963 Praha) byl český hokejový brankář a politický vězeň. Je členem Síně slávy českého hokeje.
Ing. Bohumil Modrý | |
---|---|
![]() | |
Osobní informace | |
Datum narození | 24. září 1916 |
Místo narození | Praha, Čechy, Rakousko-Uhersko |
Datum úmrtí | 21. července 1963 (ve věku 46 let) |
Místo úmrtí | Praha, Československo |
Stát | Československo |
Lapačka | vlevo |
Přezdívka | Boža |
Klubové informace | |
Současný klub | ukončil kariéru |
Pozice | brankář |
Předchozí kluby | LTC Praha |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Přehled medailí | ||
---|---|---|
![]() | ||
stříbro | 1948 Sv. Mořic | ČSR |
Mistrovství světa v ledním hokeji | ||
bronz | MS 1938 | ČSR |
zlato | MS 1947 | ČSR |
zlato | MS 1949 | ČSR |
Českomoravská liga | ||
zlato | 1939/1940 | LTC Praha |
stříbro | 1940/1941 | LTC Praha |
zlato | 1941/1942 | LTC Praha |
zlato | 1942/1943 | LTC Praha |
zlato | 1943/1944 | LTC Praha |
Československá hokejová liga | ||
zlato | 1936/1937 | LTC Praha |
zlato | 1937/1938 | LTC Praha |
zlato | 1945/1946 | LTC Praha |
zlato | 1946/1947 | LTC Praha |
zlato | 1947/1948 | LTC Praha |
zlato | 1948/1949 | LTC Praha |
![](../I/Bohumil_Modr%C3%BD_podpis_1941.jpg.webp)
Hráčská kariéra
Lední hokej začal hrát jako dvacetiletý v tehdejším klubu LTC Praha a již rok na to byl díky svým výborným fyzickým disposicím, talentu i vzornému charakteru vybrán do národního mužstva.
Hrál za před válkou velmi populární klub LTC Praha, společně např. se Stanislavem Konopáskem. Ve své době byl považován za nejlepšího brankáře v Evropě. Jako člen národního týmu dvakrát získal titul mistra světa (1947, 1949) a ze Zimních olympijských her 1948 si přivezl stříbrnou medaili.
Na olympijském turnaji ve Švýcarsku natolik zaujal, že mu byla nabídnuta možnost působit v Kanadě. Po návratu mu ministr Kopecký slíbil povolení ke hraní v NHL udělit. Jedinou podmínkou byla jeho účast na MS ve Švédsku v roce 1949. Tuto podmínku splnil a přivezl odtud zlaté medaile. Přesto bylo později rozhodnuto jinak. Údajně by svým působením v zámoří ohrozil bezpečnost republiky, a tak po tomto vystoupil z reprezentace a přípravy mužstva na MS 1950 v Londýně se již neúčastnil.
Kromě ledního hokeje hrál i českou házenou za Slavii Praha.
Inženýrská činnost
Po skončení druhé světové války byl národním správcem cihelny v Lanškrouně. Protože byl původní profesí stavební inženýr, v roce 1948 vytvořil pro Lanškroun regulační plán. Navrhl např. přístav Lanškroun na vodním kanálu Labe-Dunaj, letiště nebo propojení železniční přípojky z Rudoltic do Letohradu.
Osobní život
V září 1940 se oženil s Erikou Weiserovou.[1] S manželkou a dvěma dcerami, Blankou a Alenou, žil po roce 1945 v Lanškrouně na ulici Nádražní čp. 418.
Stal se obětí komunistického režimu. V březnu 1950 byl spolu s dalšími jedenácti spoluhráči zatčen a v tajném, politicky vykonstruovaném soudnímu procesu s vyloučením veřejnosti obžalován a odsouzen na 15 let vězení za špionáž a velezradu. Jednalo se o neslavně proslulou „Causu Modrý,“ nebo „Případ Modrý.“ Na jaře 1955 byl po krutém věznění v Praze na Pankráci, v Plzni na Borech a při těžbě uranové rudy na dole Barbora v Jáchymově bez ochrany proti radioaktivnímu záření, propuštěn. Na následky věznění poté v roce 1963 předčasně zemřel ve věku 46 let. V roce 1968, pět let po své smrti, byl rehabilitován.
Dodnes není plně jasné, o co v jeho kauze šlo. Vláda se obávala možné emigrace hráčů, o které uvažovali již na olympijských hrách ve Švýcarsku. To by byl obrovský morální políček celému systému – navíc když již předtím emigrovali například mistryně světa v krasobruslení Ája Vrzáňová a Jaroslav Drobný (mistr světa v hokeji a později i vítěz tenisového Wimbledonu).
Uctění památky
![](../I/Czech_ice_hockey_players_plaque.jpg.webp)
- V roce 1968 byl jmenován zasloužilým mistrem sportu in memoriam[2]
- Po Bohumilu Modrém byla v Lanškrouně v roce 1994 pojmenována ulice a odhalena busta.
- V říjnu 2008 byla po něm pojmenována jedna z pražských ulic v oblasti Vysočan a Hloubětína
- Je čestným občanem města Lanškrouna a je zde po něm pojmenována sportovní hala[3]
- Modrého osud zachycuje román rakouského spisovatele Josefa Haslingera Jáchymov, který vyšel i česky.
- Dne 15. května 2011 byl společně s Ladislavem Trojákem uveden do Síně slávy IIHF.[4]
Odkazy
Reference
- Národní listy, 25.9.1940, s.4, Boža Modrý novomanželem
- Rudé právo, 18.11.1968, s.7, Slavná přehlídka na Vinohradech
- Sportovní hala B. Modrého
- http://hokej.sport.cz/clanek/186454-modry-a-trojak-byli-uvedeni-in-memoriam-do-sine-slavy-iihf.html. hokej.sport.cz [online]. [cit. 2011-05-15]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2011-05-23.
Literatura
- JOHN, Roman. Tenhle zápas nemohl vyhrát. K 100. výročí narození B. Modrého. Pamět a dějiny 2016/4. Praha: Ústav pro studium totalitních režimů, 2016.
- 100 let českého sportu 1918-2018. 1. vyd. Praha: Olympia, 2018. 400 s. ISBN 978-80-7376-521-7. S. 116–117.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Bohumil Modrý na Wikimedia Commons
- Obrázky k tématu Bohumil Modrý na Obalkyknih.cz
- Hokej živě ČT24
- Stránky o „procesu s protistátní skupinou Modrý a spol.“
- Brankář na trestnou lavici.
- Bohumil Modrý v databázi Olympedia (anglicky)