Rímske právo
Rímske právo je právny systém starovekého Ríma, východisko moderných právnych systémov. Je to jedna z najdôležitejších zložiek rímskej kultúry.
![](../I/Corpus_Iuris_Civilis_02.jpg.webp)
Vychádza z práva kviritského (ius populi Romani Quiritium) – starého súkromného práva pôvodnej obce, a z práva praetorského (ius praetorium), ktoré sa vyznačovalo menšou formálnosťou a pružne reagovalo na potreby vyvíjajúcej sa spoločnosti.
Zásady práva praetorského však časom prenikli aj do pôvodnej sústavy práva kviritského; to sa potom zmenilo na právo civilné, občianske (ius civile).
Podľa odboru pôsobnosti sa rozlišuje: ius civile (pre spory medzi občanmi) a ius gentium (platiace pôvodne pre styk medzi cudzincami na rímskom území, neskôr aj pre spory medzi cudzincami a občanmi); podľa obsahu: ius privatum (súkromné, chrániace prospech jednotlivcov) a ius publicum (verejné, vzťahujúce sa na rímsky štát); hranice medzi oboma nebola absolútna, boli tu vzájomné súvislosti (právo rímske trestné).
Súkromné rímske právo, zo všetkých najdôležitejšie pre históriu práva vôbec, má pôvod v práve obyčajovom a bolo kodifikované v 5. stor. pred Kr. v zákone dvanástich tabúľ (lex duodecim tabularum); v ďalšom vývoji spoločnosti bolo doplňované a formované najmä ediktami prétorskými. Vrchol dosiahlo v dobe tzv. klasickej jurisprudencie, v prvých dvoch až troch storočiach po Kr.
Základné delenie práva
Ulpiánus rozdelil právo tak dokonalo, že na lepšie delenie sa doposiaľ neprišlo:
- Súkromné –slúži na prospech jednotlivca
- Verejné háji záujmy štátu
Bolo postavené na štyroch princípoch:
- rovnosť pred zákonom,
- prezumpcia neviny (pokiaľ nie je obvinený právoplatne odsúdený, treba naň pozerať ako na nevinného),
- pri pochybnostiach treba rozhodnúť v prospech obžalovaného (Ak nie sú jednoznačné dôkazy o vine obžalovaného, treba sa prikloniť k oslobodzujúcemu rozsudku),
- neznalosť zákona neospravedlňuje (Ak niekto z neznalosti prestúpil zákon, nemôže svoju neznalosť zákona použiť ako poľahčujúcu okolnosť).
Významné osobnosti
- Domitius Ulpianus
- Tiberius Coruncanius
- Gnaeus Flavius
- Aelius Paetus
- Quintus Mucius Scaevola Augur
- Quintus Mucius Scaevola Pontifex
- Servius Sulpicius Rufus
- Antistius Labeo
- Ateius Capito
Literatúra
- Rebro, K.: Latinské právnické výrazy a výroky, 1986
- Rebro, K. – Blaho, P.: Rímske právo, 1991
- Gábor Hamza, Das römische Recht und die Privatrechtsentwicklung in Russland im modernen Zeitalter In: Journal on European History of Law, London: STS Science Centre, Vol. 1, No. 2, pp. 20 – 26, (ISSN 2042-6402).
Externé odkazy
- FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.