Třída Le Hardi
Třída Le Hardi byla třída torpédoborců francouzského námořnictva z období druhé světové války. Celkem bylo rozestavěno dvanáct jednotek této třídy, z toho osm bylo dokončeno. Ve službě byly v letech 1940–1942. V listopadu 1942 všechny v Toulonu potopily vlastní posádky, aby nebyly ukořistěny Němci. Italové je roku 1943 vyzvedli, ale žádný už nebyl opraven.
Třída Le Hardi | |
---|---|
![]() Le Hardi | |
Obecné informace | |
Uživatelé | ![]() |
Typ | torpedoborec |
Lodě | 8 |
Osud | potopeny |
Předchůdce | třída Mogador |
Nástupce | třída T 47 |
Technické údaje Le Hardi | |
Výtlak | 1772 t (standardní) 2577 t (plný)[1] |
Délka | 111,6 m (mezi svislicemi) 117,2 m (max.) |
Šířka | 11,1 m |
Ponor | 4,2 m |
Pohon | 4 kotle, 2 turbínová soustrojí 2 lodní šrouby 58 000 shp |
Rychlost | 37 uzlů |
Dosah | 3100 nám. mil při 10 uzlech |
Posádka | 187 |
Výzbroj | 6× 130mm kanón (3×2) 2× 37mm kanón (1×2) 4× 13,2mm kulomet Hotchkiss (2×2) 7× 550mm torpédomet (1×3, 2×2) 1 spouštěč hlubiných pum |
Technické údaje L`Intrépide | |
Výtlak | 2215 t (standardní) 2929 t (plný) |
Délka | 118,6 m (mezi svislicemi) |
Šířka | 11,88 m |
Ponor | 4,2 m |
Pohon | 4 kotle, 2 turbínová soustrojí 2 lodní šrouby 62 000 shp |
Rychlost | 35 uzlů |
Výzbroj | 6× 130mm kanón (3×2) 8× 13,2mm kulomet Hotchkiss (4×2) 6× 550mm torpédomet (2×3) |
Stavba
Roku 1932 byla schválena stavba nové třídy torpédoborců s rychlostí 34–35 uzlů, které měly operovat společně s bitevní křižníky třídy Dunkerque.[2] Návrh byl dokončen roku 1934, přičemž kýl prototypu byl založen roku 1936.[2] Do stavby třídy Le Hardi se zapojily tři francouzské loděnice. Sedm jednotek stavěla loděnice Forges et Chantiers de la Méditerranée v La Seyne, tři jednotky loděnice Forges et Chantiers de la Gironde v Bordeaux a dvě jednotky loděnice Ateliers et Chantiers de la Loire v Nantes. V letech 1936–1938 byla zahájena stavba osmi jednotek první série, které byly do služby přijaty roku 1940. Následně v letech 1939–1940 začala stavba dalších čtyř protiletadlových torpédoborců vylepšené druhé série. Tři byly z programu pro rok 1938 a jeden z programu pro rok 1939. Jejich dokončení zabránila válka. Tři byly roku 1945 sešrotovány a pouze nedokončený L`Aventurier byl nějaký využíván jako ponton. Dne 28. dubna 1940 byla schválena stavba dalších tří jednotek, ale vlivem vývoje války už ani nedošlo k jejich objednání.[2]
Jednotky třídy Le Hardi:
Jméno | Loděnice | Založení kýlu | Spuštěna | Vstup do služby | Osud |
---|---|---|---|---|---|
Le Hardi | Ateliers et Chantiers de la Loire | 1936 | 4. května 1938 | červen 1940 | V letech 1940–1942 podřízen vládě ve Vichy. Dne 27. listopadu 1942 v Toulonu potopen vlastní posádkou. Vyzvednut Italy jako FR37, neopraven. Po italské kapitulaci zajat Němci a později potopen v Janově. |
Fleuret | Forges et Chantiers de la Méditerranée | 1936 | 28. července 1938 | červen 1940 | Od dubna 1941 Le Foudroyant. V letech 1940–1942 podřízen vládě ve Vichy. Dne 27. listopadu 1942 v Toulonu potopen vlastní posádkou. Vyzvednut Italy jako FR36, neopraven. Po italské kapitulaci zajat Němci a později potopen v Toulonu jako blokádní loď. |
Epée | Forges et Chantiers de la Méditerranée | 1936 | 26. října 1938 | červen 1940 | Od dubna 1941 L`Adroit. V letech 1940–1942 podřízen vládě ve Vichy. Dne 27. listopadu 1942 v Toulonu potopen vlastní posádkou. Vyzvednut Italy jako FR33, neopraven. Později zajat Němci. |
Casque | Forges et Chantiers de la Méditerranée | 1936 | 2. listopadu 1938 | červen 1940 | V letech 1940–1942 podřízen vládě ve Vichy. Dne 27. listopadu 1942 v Toulonu potopen vlastní posádkou. Vyzvednut Italy, neopraven a potopen spojeneckým letectvem. |
Lansquenet | Forges et Chantiers de la Gironde | 1936 | 20. května 1939 | červen 1940 | V letech 1940–1942 podřízen vládě ve Vichy. Dne 27. listopadu 1942 v Toulonu potopen vlastní posádkou. Vyzvednut Italy jako FR34, neopraven. Po zajetí Němci přejmenován na TA34. Dne 24. dubna 1945 potopen v Janově. |
Mameluk | Ateliers et Chantiers de la Loire | 1937 | 18. února 1939 | červen 1940 | V letech 1940–1942 podřízen vládě ve Vichy. Dne 27. listopadu 1942 v Toulonu potopen vlastní posádkou. Vyzvednut Italy, dne 6. srpna 1944 poškozen spojeneckým letectvem. |
Le Corsaire | Forges et Chantiers de la Méditerranée | 1938 | 14. listopadu 1939 | červen 1940 | Od dubna 1941 Siroco. V letech 1940–1942 podřízen vládě ve Vichy. Dne 27. listopadu 1942 v Toulonu potopen vlastní posádkou. Vyzvednut Italy jako FR32, neopraven. Zajat Němci a potopen v Janově jako blokádní loď. |
Le Filibustier | Forges et Chantiers de la Méditerranée | 1938 | 14. prosince 1939 | červen 1940 | Od dubna 1941 Bison. V letech 1940–1942 podřízen vládě ve Vichy. Dne 27. listopadu 1942 v Toulonu potopen vlastní posádkou. Vyzvednut Italy jako FR35. Později potopen Němci v Toulonu jako blokádní loď. |
L`Intrépide | Forges et Chantiers de la Méditerranée | 1939 | 26. dubna 1941 | – | Stavba zrušena. Sešrotován 1945. |
Le Téméraire | Forges et Chantiers de la Méditerranée | 1939 | 7. listopadu 1941 | – | Stavba zrušena. Sešrotován 1945. |
L`Aventurier | Forges et Chantiers de la Gironde | 1939 | 20. dubna 1947 | – | Stavba zrušena. Sešrotován 1960. |
L`Opiniâtre | Forges et Chantiers de la Gironde | 1940 | – | – | Stavba zrušena. Sešrotován 1945. |
Konstrukce
![](../I/Le_Hardi-class_destroyers_scuttled_at_Toulon_in_November_1942.jpg.webp)
![](../I/lossy-page1-220px-Scuttled_Le_Hardi_class_NH_110745.tiff.jpg.webp)
Hlavní výzbroj představovalo šest 130mm kanónů umístěných ve třech plně uzavřených dvoudělových věžích (jedna na přídi a dvě na zádi). Stejné kanóny nesla i třída Dunkerque. Dosahovaly rychlosti palby až 14–15 výstřelů za minutu, ale nebylo je možné použít proti letadlům. Doplňovaly je dva 37mm kanóny, čtyři 13,2mm kulomety a sedm 550mm torpédometů (jeden trojitý a dva dvojité). Dále nesly jeden spouštěč se zásobou osmi hlubinných pum. Pohonný systém tvořily čtyři kotle Sural-Norguet a dvě turbínová soustrojí Rateau-Bretagne o výkonu 58 000 shp, pohánějící dva lodní šrouby. Nejvyšší rychlost dosahovala 37 uzlů. Dosah byl 3100 námořních mil při 10 uzlech, 1900 námořních mil při 25 uzlech a 1000 námořních mil při rychlosti 35 uzlů.[2]
Modifikace
Torpédoborce první série měly roku 1941 posílenu lekhou výzbroj o dva 25mm kanóny, čtyři 13,2mm a pět 8mm kulometů.[2]
Čtyři jednotky druhé série byly stavěny podle upraveného projektu. Měly prodloužený trup a o přibližně 450 tun větší výtlak. Instalovány byly vylepšené 130mm kanóny, použitelné i proti letadlům. Doplňovalo je osm 13,2mm kulometů a šest 550mm torpédometů. Torpédoborce nenesly protiponorkovou výzbroj. Přestože výkon pohonného systému byl navýšen na 62 000 shp, rychlost poklesla na 35 uzlů.[2]
Operační nasazení
Osm dokončených torpédoborců bylo ve službě od roku 1940. Po francouzské kapitulaci v roce 1940 zůstaly všechny pod kontrolou vlády Vichistické Francie. Po její okupaci německou armádou všechny dne 27. listopadu 1942 na základně v Toulonu potopily vlastní osádky. Tři torpédoborce později vyzvedli Italové, opravit je ale již nestihli.
Odkazy
Reference
- GARDINER, Robert. Conways All the World's Fighting Ships 1922–1946. Annapolis: Naval Institute Press, 1980. S. 270. (anglicky)
- Gardiner, 1980, s. 271.
Literatura
- PEJČOCH, Ivo; NOVÁK, Zdeněk; HÁJEK, Tomáš. Válečné lodě 4. Praha: Naše vojsko, 1993. ISBN 80-206-0357-3. S. 374. (česky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu třída Le Hardi na Wikimedia Commons