Ivan Petrovič Pavlov
Ivan Petrovič Pavlov (14. záříjul./ 26. září 1849greg., Rjazaň – 27. února 1936, Leningrad) byl ruský fyziolog, psycholog a lékař, který se zabýval studiem trávicích procesů a s nimi spojených reflexů. V roce 1904 obdržel za své výzkumy Nobelovu cenu za fyziologii a medicínu. Byl 24. nejcitovanějším psychologem ve 20. století.[1]
Ivan Petrovič Pavlov | |
---|---|
![]() | |
Narození | 14.jul. / 26. září 1849greg. Rjazaň |
Úmrtí | 27. února 1936 (ve věku 86 let) Petrohrad |
Místo pohřbení | Litěratorskije mostki |
Alma mater | Petrohradská státní univerzita Imperátorská petrohradská univerzita |
Povolání | chemik, lékař, fyziolog a neurolog |
Zaměstnavatel | Petrohradská státní univerzita |
Ocenění | Karl Ernst von Baer medal (1900) Cotheniova medaile (1903) Nobelova cena za fyziologii nebo lékařství (1904) Baly Medal (1905) Copleyho medaile (1915) … více na Wikidatech |
Nábož. vyznání | ateismus |
Choť | Sara Pavlov |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život a výzkum
I. P. Pavlov byl pro tehdejší politickou situaci v Rusku poněkud nepohodlnou osobou, a tak bylo jistým problémem zjistit některé údaje o jeho životě, jelikož v různých publikacích se lišily. Narodil se 26. září 1849 v Rjazani v Rusku. Nejprve studoval církevní školu, později přestoupil na teologický seminář. Později inspirován pokrokovými myšlenkami Pisarova a Sečenova opustil Pavlov církevní kariéru a zasvětil svůj život vědě.
![](../I/Pavlov_House_Ryazan.JPG.webp)
V roce 1870 se zapsal na právnickou univerzitu, odkud na povolení rektora přestoupil na fakultu chemie a fyziky a navštěvoval kurzy přírodních věd. Studoval fyziologii, která se stala skutečnou náplní jeho života. Již během tohoto prvního kurzu publikoval ve spolupráci se svým spolužákem Afanasjevem odbornou publikaci o pankreatických nervech. Toto dílo bylo široce uznáváno a oceněno Zlatou medailí. Napsal také spolu se spolužákem Velikým vědeckou práci o vlivu vegetativní nervové soustavy na krevní oběh. V roce 1879 obdržel lékařský titul s vyznamenáním.
V roce 1881 se oženil se studentkou pedagogického institutu Serafinou Vasilijevnou Karčevskou. O dva roky později získal titul docenta po obhajobě své disertační práce O odstředivých nervech srdce. V té době žili manželé Pavlovovi v naprosté chudobě a zemřel jejich prvorozený syn Mirčik. V roce 1884 se jim narodil druhý syn Vladimír. S nástupem roku 1887 byl Pavlov povýšen na dvorního radu.
V roce 1890 byl jmenován profesorem farmakologie na Vojenské lékařské akademii v Petrohradě. Následně byl pověřen mecenášem Institutu experimentální medicíny princem Alexandrem Petrovičem Oldenburským zřízením fyziologického oddělení, které pak vedl až do své smrti. Zde učinil většinu svých slavných objevů. V tomto roce také popsal fenomén psychické sekrece u psů. Dospěl k rozlišení dvou typů reflexů – vrozených a dále reflexů vyvolaných nepřímo určitými kombinacemi vnějších podnětů (spojených s vrozenými), které nazval reflexy podmíněnými. Položil tak základy mechanisticky orientované psychologie.
Po odchodu prof. Tarchanova vedoucího katedry fyziologie Vojenské lékařské akademie se dostal na jeho místo. O dva roky později publikoval své závěry z oblasti fyziologie zažívacího traktu v práci s názvem Příspěvky k funkci hlavních trávicích žláz a roku 1903 vydal Experimentální psychologii a psychopatologii zvířat. Roku 1904 byl vyznamenán Nobelovou cenou za fyziologii a medicínu.
Své objevy nakonec shrnul ve sborníku Podmíněné reflexy (1923):
- Nepodmíněný podnět – působí bez žádných zvláštních podmínek;
- Nepodmíněný reflex – reakce na nepodmíněný podnět (instinkt);
- Podmíněný podnět – původně neutrální podnět;
- Podmíněný reflex – reakce na podmíněný podnět.
Využití těchto klasických podmiňování se užívá v léčbě alkoholismu – alkoholikovi se po požití, čichnutí, nebo dívání se na alkohol podá tableta, která do půl hodiny způsobí zvracení. Takto se to užívá několik týdnů a závislý člověk si podmíní tuto spojitost, tzn. že po ukončení léčby mu pohled, vůně i chuť na alkohol působí pocit zvracení, takže se k tomuto zlozvyku těžko vrací.
Dne 27. února 1936 zemřel v Leningradě na bronchopneumonii, což je zánět v důsledku vniknutí bakterií do plic.
Reference
- Haggbloom, S. J.; et al. (2002). "The 100 Most Eminent Psychologists of the 20th Century". Review of General Psychology 6 (2): 139–152
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Ivan Petrovič Pavlov na Wikimedia Commons
Osoba Ivan Petrovič Pavlov ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Ivan Petrovič Pavlov
- I. P. Pavlov na www.zdrav.cz
- Lukavec, Jan: Pavlov. Jednoduché, vyzkoušené a funguje to na všechny (I. P. Pavlov v krásné literatuře)