Alevité
Alevité patří mezi odnož šíitského islámu, žijí především v Turecku (tvoří zhruba 20 % obyvatel Turecka). Alevité nemají mešity, nemodlí se pětkrát denně, neuznávají právo šaría, nepostí se během ramadánu, pouť do Mekky není pro ně povinná. Ženy si nezahalují vlasy.
![](../I/%C5%9Eahkulu_Sultan_Dergahi_Cemevi%252C_ein_sehr_altes_Gebetshaus.jpg.webp)
V Turecku jsou alevité částečně diskriminováni.[zdroj?]
Rozšíření
![](../I/Alevis_in_Turkey.png.webp)
Počet alevitů nelze z důvodu absence přesných statistik přesně stanovit. Někteří se ke své víře veřejně nepřiznávají a část se asimilovala. Navzdory univerzálnosti alevitské víry (na rozdíl od ostatního islámu) neznají konverzi k alevitismu. Odhady se pohybují mezi 10 milióny[1] až celosvětově 25 milióny věřících.[2]
Alevitské komunity jsou soustředěny ve Střední Anatolii a Thrákii, zvláště pak v Turecku v pásu mezi městy Çorum na západě a Muş na východě. Jedinou tureckou provincií s nadploviční většinou alevitského obyvatelstva je provincie Tunceli (dříve známá jako Dersim). V Turecku jsou celkem 4382 obce s nadpoloviční většinou alevitského obyvatelstva. Z toho je 3929 vesnic, 334 nábožensky smíšené vesnice, 92 města, 16 nábožensky smíšených měst, 9 alevitských okresních měst a 2 hlavní města provincií. Z odhadu 12,5 miliónu alevitů se asi 2,9 miliónu asimilovalo.[3]
Na počátku 60. let 20. století odešlo mnoho původních alevitů do velkých měst západního a jižního Turecka a západní Evropy, kde se silně urbanizovali. Federace alevitských svazů v Evropě tvoří zájmové zastoupení v Evropě.[4] Většina alevitů jsou Turci a Turkmeni, menšinu z nich tvoří Kurdové, Zaza a Azerové.[5]
Nadto existují komunity v některých oblastech Íránského Ázerbájdžánu. Město Ilchiči (persky ايلخچي), které leží 87 km jihozápadně od íránského města Tabríz, je takřka celé osídleno alevity. V Řecku je asi 3000 alevitů v západní Thrákii.[6] V Bulharsku je několik desítek tisíc bektašských alevitů, kteří jsou označovaní jako Aliani a Kizilbaši. Další menšina žije na Kypru.[7]
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Aleviten na německé Wikipedii.
- John Schindeldecker: From his Turkish Alevis Today.
- “Alevism,” from The Encyclopedia of the Orient.
- Hürriyet Fotoanaliz: Akkiraz’dan Kılıçdaroğlu’na Alevi raporu
- YASEMIN NUHOǦLU SOYSAL. Changing Parameters of Citizenship and Claims-Making: Organized Islam in European Public Spheres. [s.l.]: Theory and Society, svazek 26 Dostupné online. S. 509–527. (anglicky)
- David Zeidan: The Alevi of Anatolia, 1995.
- Αλεβίτες, οι άγνωστοι «συγγενείς» μας
- Kuzey Kıbrıs Türk Cumhuriyeti Alevi Kültür Merkezi Archivováno 2. 10. 2013 na Wayback Machine, abgerufen am 24. August 2012