Antonio Beltramelli
Antonio Beltramelli (11. ledna 1879, Forlì – 15. března 1930, Řím) byl italský básník, spisovatel a novinář.
![](../I/Il_diario_di_un_viandante_(Dal_Deserto_al_Mar_Glaciale)_(1911)_(14595237807).jpg.webp)
![](../I/Antonio_Beltramelli-Il_Cavalier_Mostardo-1927.png.webp)
Antonio Beltramelli | |
---|---|
![]() | |
Narození | 11. ledna 1879 Forlì ![]() |
Úmrtí | 15. března 1930 (ve věku 51 let) Řím ![]() |
Povolání | básník, spisovatel, novinář |
Manžel(ka) | Beltramelli Yoshiko Fausta |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
Pocházel z rodiny padlých statkářů, jeho otec byl zaměstnancem městského berního úřadu a městským (a posléze zemským) radním v řadách roajalistů. Po ukončení střední školy nastoupil na vojenskou akademii v Modeně, odkud musel odejít kvůli své předčasné krátkozrakosti. Vystudoval Technický institut ve Forli a poté Vyšší školu sociálních věd ve Florencii, kde se chtěl věnovat diplomatické kariéře. Po přestěhování do Říma, ačkoli nikdy zcela neopustil Forli ani Romagnu, se stal uznávaným novinářem, nejprve v deníku Tribuna a poté v nově založeném Giornale d'Italia, kde se seznámil se Semem Benellim, svým spolužákem z univerzity.[1] V letech 1907 až 1910 byl dopisovatelem deníku Corriere della Sera a cestoval po různých zemích.
Ve Forli spolupracoval s monarchisticko-konstitučními novinami La Difesa, které v roce 1910 založil Ezio Maria Gray a které chtěli monarchističtí liberálové postavit proti dvěma ostrým místním novinám, republikánským novinám Il Pensiero Romagnolo, které řídil poslanec Giuseppe Gaudenzi (brzy s nimi bude spolupracovat Pietro Nenni, (Pietro Nenni, jmenovaný tajemníkem Republikánské komory práce, která vznikla odštěpením od Socialistické komory práce) a La Lotta di Classe (Třídní boj), noviny založené v roce 1910 Benitem Mussolinim, vůdcem forlských socialistů, kteří byli v celé Romagni v drtivé většině maximalisté. V té době Beltramelli podal tento portrét svého téměř současníka Mussoliniho: "Vždycky nebo skoro vždycky ho vidím samotného, jak přechází velké náměstí ve Forli a vyhýbá se podloubí, aby nepotkal lidi, kteří ho rozčilují: klopy vyhrnuté nahoru, klobouk přes oči, hlavu skloněnou. Hustý černý plnovous, bledá tvář."[2]
V roce 1912 začal ve Forli vydávat spolu s Francescem Nonnim časopis Il romanzo dei piccoli (Dětský román), který tiskla převážně tiskárna Luigi Bordandini.[3] Spolupracoval s Aldem Spalliccim na časopise Il Plaustro a o několik let později, v roce 1920, s pomocí Francesca Balilly Pratella na časopise La Piè, který se měl zapsat do kulturního dědictví Romagny.[4]
V roce 1913 byl svědkem na svatbě Arnolda Mondadoriho s Andreinou Monicelliovou.
Byl zapáleným nacionalistou, podporoval vstup Itálie do první světové války a později se přidal k fašismu.
V roce 1921 založil a poté řídil měsíčník (později čtrnáctideník) Giro Giro Tondo, vydávaný nakladatelstvím Mondadori, v němž publikoval pod různými zkratkami a akronymy (např. Belt); spolupracoval s ním ilustrátor Bruno Angoletta. Nápad byl zpočátku velmi úspěšný, a to i v zahraničí, takže Beltramelli uvažoval o tom, že z něj udělá mezinárodní časopis, který by mohl sjednotit všechny děti Evropy.[5] Prodej bohužel nesplnil očekávání. Časopis byl proto zařazen do Giornalino della Domenica (1925), kde vycházel jako samostatná příloha.
V roce 1923 dosáhl velkého úspěchu se svým životopisem Mussoliniho s názvem L'uomo nuovo.
V roce 1925 byl jedním ze signatářů Manifestu fašistických intelektuálů, který vypracoval Giovanni Gentile.
V témže roce přivedl Antonio Beltramelli do své vily "Villa Sisa", několik kilometrů severně od Forli, japonskou operní pěvkyni Jošiko Faustu, známou také jako Cichita, a oženil se s ní.[6][7]
V roce 1929 byl v první skupině nominovaných na cenu Accademia d'Italia.
Zemřel v roce 1930 ve věku 51 let.
Kariéra
Jako novinář spolupracoval s listy Il Presente, Critica cittadina, La Difesa. V letech 1907-1910 byl dopisovatelem deníku Corriere della Sera v Norsku, Řecku a v severní Africe. Zúčastnil se italsko-turecké války o Libyi v letech 1911–1912 a 1. světové války. Stal se jedním z oficiálních představitelů italské fašistické kultury. V roce 1925 podepsal Manifest fašistických intelektuálů. Založil a vedl časopis fašistických spisovatelů Il Raduno (1927–1928). V roce 1929 byl jmenován akademikem.
Spisy (výběr)
- Anna Perenna, 1904, povídky
- Gli uomini Rossi (Rudí muži), 1904, román
- Le gaia farandole (Veselé dětství), 1909, pro děti
- L'ombra del mandorlo (Stín mandlovníku), 1920, reportáže
- Il cavalier Mostardo (Kavalír Mostardo), 1922, román
- L'uomo nuovo (Nový člověk), 1923, životopis Mussoliniho
České překlady
- Ověnčená a jiné povídky, překlad A. Muťovský, KDA, svazek 31, Praha, Kamilla Neumannová, 1907
- Tři povídky (Brány nebes, Dům v lese, Marija), překlad A. Muťovský, Praha, Jan Otto, 1910
- Veselé dětství (La gaie farandole), překlad Vlad. Rovinský, Praha, Melantrich, 1925
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Antonio Beltramelli na italské Wikipedii.
- Dino Mengozzi in Personaggi della vita pubblica di Forlì e circondario, Urbino, Edizioni Quattroventi, 1996, p. 98.
- Alberto Mazzuca, Luciano Foglietta, Mussolini e Nenni amici nemici, Bologna, Minerva Edizioni, 2015, p. 19.
- Scheda: Il Romanzo dei Piccoli / La Rivista dei Ragazzi / Il giornalino / L'Esploratore d'Italia
- Dino Mengozzi, op. cit. p. 99.
- Fondazione Arnoldo e Alberto mondadori - Cultura editoriale - Convegni e mostre Archivio. www.fondazionemondadori.it [online]. [cit. 2021-10-25]. Dostupné online.
- Di cui esiste anche qualche incisione: ad esempio, Concerto della cantante Yoshiko Fausta Beltramelli, al pianoforte Cesarina Buonerba, Sala dell'Accademica di Santa Cecilia, venerdì 16 marzo 1934 - (s. l.) 1934.
- Da pronunciare secondo le regole dell'italiano.
Literatura
- šifra af: heslo Antonio Beltramelli, in: Slovník italských spisovatelů, Libri, 2004, ISBN 80-7277-180-9
- heslo Antonio Beltramelli. In: kolektiv autorů. Ottův slovník naučný nové doby. Praha: Jan Otto, 1930-1934. ISBN 80-7185-057-8.
- (italsky) Antonio Piromalli: Antonio Beltramelli, in: I contemporanei, Marzorati, Milano, 1974.
- (italsky) Luigi Russo: Antonio Beltramelli, in: I narratori, Sellerio, Palermo, 1987.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Antonio Beltramelli na Wikimedia Commons